Ухвала
Іменем України
      
15 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 265/7519/19
провадження № 61-191ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз»,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви про захист прав споживача, в якій просив зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» (далі - ПАТ «Маріупольгаз») вчинити певні дії з негайного відновлення на його об`єкті по АДРЕСА_1 газопостачання з встановленням знятого на повірку, повіреного та належного споживачу лічильника газу САМГАЗ, заводський номер 1936457 з опломбуванням його та прийняттям до експлуатації сторонами.
Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що на підставі укладеного між ним та ПАТ «Маріупольгаз» договору від 17 серпня 2010 року він є споживачем житлово-комунальних послуг з газопостачання, а ПАТ «Маріупольгаз» є виконавцем цих послуг. У 2010 році представники ПАТ «Маріупольгаз» зняли у нього газовий лічильник і не встановили його. Зазначав, що численні заявки та претензії його як споживача щодо встановлення на місце вказаного лічильника газу, що пройшов експертизу, ігнорувалися. 
29 січня 2019 року представники ПАТ «Маріупольгаз», скориставшись відсутністю у домоволодінні його власника, незаконно проникли на його територію без відповідного дозволу та вмотивованого судового рішення, протиправно припинили надання послуг газопостачання шляхом закриття та опломбування вхідного запорного крану. 
12 березня 2019 року представники ПАТ «Маріупольгаз» повторно незаконно проникли на територію домоволодіння та від`єднали його від газопостачання шляхом руйнування газової труби - відрізання болгаркою. 
ОСОБА_1 вказував, що він має намір звернутися до суду із позовом до ПАТ «Маріупольгаз» про захист прав споживача шляхом визнання незаконними та протиправними дій оператора газорозподільних мереж при наданні ним житлово-комунальних послуг з газопостачання, порушення правил обліку природного газу, протиправного припинення газопостачання, відновлення незаконно припиненого газопостачання.
Посилаючись на те, що відсутність газопостачання у домоволодінні створює небезпеку для його життя і здоров`я та членів його сім`ї, унеможливлює підтримання їх нормальних умов життєдіяльності, враховуючи холодну пору року, а також може призвести до виходу з ладу опалювальної системи будинку, просив суд вжити заходів забезпечення позову до подання позовної заяви. 
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково. Зобов`язано ПАТ «Маріупольгаз» негайно відновити газопостачання споживачеві ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування цього заходу забезпечення позову судом або до набрання остаточним рішенням у судовій справі законної сили.
Суд першої інстанції виходив з наявності підстав для вжиття заходів забезпечення майбутнього позову шляхом зобов`язання відновити газопостачання, оскільки заявник проживає у приватному будинку, який не підключений до мережі централізованого опалення і в умовах холодної пори року залишений без газопостачання, що об`єктивно може створити реальну загрозу для життя і здоров`я його мешканців, призвести до виходу з ладу певного внутрішньобудинкового обладнання тощо.
Постановою Донецького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2019 року в частині задоволення заяви про забезпечення позову скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Апеляційний суд виходив з того, що частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції передчасно вирішив питання щодо задоволення майбутніх позовних вимог по суті щодо захисту порушених прав споживача, що є недопустимим та суперечить нормам цивільного процесуального законодавства, зокрема, частини десятої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Заявник зазначає, що заходи забезпечення позову не є тотожними задоволенню позовних вимог, оскільки 11 листопада 2019 року він подав до суду позов, який містить 12 позовних вимог, що не мають жодного відношення до негайного відновлення газопостачання. Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що на час постановлення судом першої інстанції ухвали про забезпечення позову до подання позовної заяви від 01 листопада 2019 року у суду не було відомостей про заявлені позовні вимоги, оскільки позову не існувало. Вважає, що висновки апеляційного суду не вмотивовані, не відповідають матеріалам справи та не узгоджуються з нормами матеріального і процесуального права. Суд апеляційної інстанції, вийшовши за межі наданих йому повноважень, з власної ініціативи витребував матеріали іншої цивільної справи та врахував викладені у ній позовні вимоги і підстави позову, що, на думку заявника, є порушенням норм процесуального права. Вважає, що у заяві про забезпечення позову ним наведені обґрунтовані ризики, що невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Судовим рішенням апеляційної інстанції його сім`ю фактично залишено без опалення і тепла у зимовий час, що є несправедливим та може призвести до більш негативних наслідків.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
 
За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Відповідно до частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 11 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Маріупольгаз», в якому просив: визнати протиправними дії, бездіяльність відповідача щодо припинення газопостачання та повторного припинення газопостачання на об`єкті споживача у зв`язку із порушенням процедури припинення газопостачання; визнати протиправними дії відповідача щодо незаконного проникнення його представником 29 січня 2019 року та 12 березня 2019 року на територію приватного домоволодіння без вмотивованого рішення суду та дозволу власника; визнати недійсною інформацію, викладену в акті відповідача від 29 січня 2019 року щодо закриття та опломбування вхідного крану, складеного за участю споживача; визнати недійсною інформацію, викладену в акті відповідача від 11 березня 2019 року № 07/363/ Л-19 щодо відмови надання дозволу на проведення робіт та доступу на територію домоволодіння для встановлення лічильника газу; визнати недійсною інформацію, викладену в акті відповідача від 12 березня 2019 року щодо відмови споживача у доступі до об`єкта представникам оператора ГРМ, та інформацію про витік газу; визнати протиправними дії, бездіяльність відповідача щодо невстановлення на об`єкт знятого ним у 2010 році на повірку, після проведеної експертизи у строки протягом двох місяців лічильника газу САМГАЗ, заводський номер 1936457 та зобов`язати відповідача встановити вказаний лічильник газу; зобов`язати відповідача за власний рахунок відновити його становище як споживача, що існувало до порушення; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн та майнові збитки в розмірі 7 799,27 грн.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі № 265/7817/19 за даним позовом.
Встановивши, що заявлені ОСОБА_1 як забезпечення позову вимоги фактично становлять собою самостійний спір з приводу правомірності відключення будинковолодіння від газопостачання і вжиття заходів щодо відновлення постачання природного газу, та є окремим способом захисту порушених прав, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції передчасно вирішив питання щодо задоволення майбутніх позовних вимог по суті, що є недопустимим та суперечить нормам цивільного процесуального законодавства. Разом з тим, апеляційний суд правильно виходив з того, що заява про забезпечення позову щодо зобов`язання ПАТ «Маріупольгаз» негайно відновити газопостачання у домоволодінні ОСОБА_1 розглянута судом першої інстанції без перевірки безпечності такого відновлення.
Також встановивши, що заявником не доведено необхідності забезпечення позову та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, суд апеляційної інстанції обґрунтовано скасував ухвалу суду першої інстанції та відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.
За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.
Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз».
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                         В. О. Кузнєцов
 
                                                                                                                   В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                                    М. Ю. Тітов