ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       11 лютого 2020 року                                                                                Справа № 924/580/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Мельник О.В. 

секретар судового засідання Новосельська О.В.,

представники учасників справи:
позивача-                не з`явився;          
відповідача 1-           не з`явився;
відповідача 2-          Перепелиця О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Центральним апеля-ційним господарським судом апеляційну скаргу Відповідача 2-Товариства з обмеженою відповіда-льністю «Агротек» на рішення господарського суду Хмельницької області від 16.09.2019р., пов-ний текст якого складено 17.09.2019р., у справі №924/580/19 (суддя Музика М.В.)

за позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразія-Сервіс» 
с.Кременчуки Красилівського р-ну Хмельницької обл.
до                     1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Серединецьке» 
     с.Мокіївці Шепетівського р-ну Хмельницької обл.
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек» м.Дніпро
про визнання припиненим договору поруки №2П/17АФ-15 від 30.03.2018 року,-

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євразія-Сервіс» звернулось до господарського суду Хмельницької області з позовом про визнання припиненим договору поруки №2П/17АФ-15 від 30.03.2018р., укладеного на забезпечення виконання ТзОВ «Євразія-Сервіс» зо-бов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Серединецьке» перед Товариством з обме-женою відповідальністю «Агротек» за договором фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р. (арк.справи 2-9).
Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.06.2019р. відкрито провадження у справі №924/580/19.(арк.справи 1).
Рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.09.2019р. задоволено позов та визнано припиненим договір поруки  №2П/17АФ-15 від 30.03.2018р.(арк.справи 97-100).
Ухвалюючи рішення господарський суд першої інстанції виходив з того, що закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. Учасниками справи не надано доказів обізна-ності Позивача з умовами додаткових угод, оскільки угоди №2, №3 є двосторонніми та укладеними за участі лише Відповідачів, а умови договору поруки не містять посилань на додаткові угоди №2 та №3. Суд першої інстанції дійшов висновку, що поручитель не був обізнаний із умовами додат-кових угод №2 та №3 до договору фінансового лізингу від 16.03.2015р., якими збільшено обсяг основного зобов`язання. Оскільки відсутні докази обізнаності поручителя із додатковими угодами №2 та №3 до договору фінансового лізингу, поручитель, відповідно до п.6.3. договору поруки, від-повідає за зобов`язаннями Відповідача-1 в обсязі, визначеному договором фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р. без внесених змін.  Однак, у додатку №2 до договору фінансового лі-зингу передбачено графік внесення лізингових платежів – з 20.04.2015р. по 20.05.2016р. Тобто, три-річний строк звернення Відповідача-2 до Позивача із вимогою здійснити погашення заборгова-ності Відповідача-1 на підставі договору поруки по останньому платежу сплив 20.05.2019р. Про-те, матеріали справи не містять доказів звернення Відповідача-2 із відповідними вимогами до по-ручителя в межах трирічного строку від строку сплати кожного періодичного платежу, в тому числі, останнього платежу. З всього вищевикладеного, суд першої інстанції повважав припиненим поруку Позивача за зобов`язаннями Відповідача-1 перед Відповідачем-2, що випливають із дого-вору фінансового лізингу, у зв`язку з не зверненням кредитора до поручителя в межах трирічного строку від настання строку погашення кожного періодичного платежу. Крім того, суд першої інс-танції зауважив, що виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України,) можна зробити висновок про те, що у разі невизнання кре-дитором права поручителя на припинення зобов`язання за договором поруки, передбаченого час-тиною першою статті 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України (про виз-нання договору поруки припиненим, про визнання поруки такою, що припинена).(арк.справи 98-99).
Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Відповідач-2 подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельни-цької області від 16.09.2019р. у даній справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задово-ленні позову.(арк.справи 112-116).
Обґрунтовуючи скаргу, Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не врахував, що договір поруки №2П/17АФ-15 від 30.03.2018 року укладався безпосередньо з метою забезпечення належного виконання Відповідачем-1 умов договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015 року (з урахуванням додаткової угоди №2 від 13.07.2016р. та додаткової угоди №3 від 30.03.2018р. до нього) та зокрема як гарантія щодо збільшення періоду внесення лізингових платежів, узгодженого сторонами договору фінансового лізингу додатковою угодою №3 від 30.03.2018р. Вказане дає обґрунтовані підстави стверджувати, що підписуючи договір поруки Позивач поручився перед Відповідачем-2 за виконання Відпові-дачем-1 зобов`язань за договором фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р. з урахуванням додаткових угод №2 та №3, з чого випливає, що висновок суду першої інстанції про необізнаність Позивача із умовами додаткових угод не відповідає обставинам справи. ТзОВ «Агротек» звертає увагу, що сторони при укладенні договору поруки 2П/17АФ-15 від 16.03.2015р. були вільні у виз-наченні умов договору, на свій розсуд прийняли даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши вказаний договір, а тому всі його умови з моменту укладення ста-ли однаково обов`язковими для виконання сторонами. Тому за змістом договору поруки №2П/17 АФ-15 від 30.03.2018р. його предметом («основним договором») є договір фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р. з урахуванням додаткових угод №2 та №3 до цього договору фінансо-вого лізингу, які є його невід`ємною частиною. На думку апелянта, суд першої інстанції не дослі-див факту відкриття провадження у справі №904/422/19 та дійшов помилкових висновків про необізнаність Позивача з умовами додаткових угод та про сплив 20.05.2019р. трирічного строку звернення Відповідача-2 до Позивача із вимогою про погашення заборгованості Відповідача-1 на підставі договору поруки за останнім платежем.(арк.справи 113-115).
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі №924/580/19.(арк.справи 110). 
Ухвалами від 19.11.2019р., 10.12.2019р. та від 23.12.2019р. відкладено розгляд справи на 11.02.2020р. в режимі відеоконференції з Центральним апеляційним господарським судом.(арк. справи 163, 170, 180-183).
10.10.2019р. до суду апеляційної інстанції Відповідач-2 надіслав доповнення до апеляційної скарги, у яких додатково обґрунтовує свою позицію з посиланням на протокол загальних зборів учасників ТзОВ «Євразія-Сервіс» від 29.03.2018р. щодо надання генеральному директору повнова-жень для укладення договорів поруки на виконання зобов`язань ТзОВ «Серединецьке» перед ТзОВ «Агротек», зокрема і за договором фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р.(арк.справи 131 -133).
10.02.2020р. на електронну адресу суду Скаржник надіслав клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Касаційного господарського суду у справі №924/490/19 з ана-логічними предметом спору.(арк.справи 186-187).
Враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, з метою повного, всебічного та об`єк-тивного розгляду апеляційної скарги, всесторонньої перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції, керуючись принципами господарського судочинства, закріпленими у стат-тях 13, 14 ГПК України та принципами правової визначеності, закріпленими практикою Європей-ського суду з прав людини,– колегія суддів апеляційного суду під час розгляду даної справи дійшла висновку про об`єктивну необхідність виходу за межі строків розгляду справи в суді апеляційної інстанції, унормованих ч.1 ст.273 ГПК України та розгляд даного спору в межах розумних строків, право на що надано ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У всіх судових засіданнях апеляційної інстанції представник Відповідача-2 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі на надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. 
Відповідач-1 та Позивач не забезпечили явку своїх представників у судові засідання, проте, участь представників не визнавалась обов`язковою, тому така неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.  
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Агротек»-лізингодавець та ТзОВ «Серединецьке»-лізингоодержувач уклали договір фінансового лізингу від 16.03.2015р. №17АФ-15 (надалі в тексті – Договір лізингу), за умовами пункту 1.1 якого лізингодавець зобов`язався передати на умовах фі-нансового лізингу у платне користування предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язався прий-няти майно та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Ціна одиниці, кількість і за-гальна вартість майна на момент укладення договору наведені в додатку №1 «Специфікація».(арк. справи 16-18).
Строк користування (строк лізингу) не може бути менше одного року.(п.1.2 Договору лі-зингу).
Відповідно до п.4.1 Договору лізингу всі платежі за договором здійснюються в національній валюті України відповідно до умов цього договору та додатку №2 «Графік внесення лізингових платежів» до договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодав-ця, вказаний в цьому договорі. 
Сума авансового платежу у гривнях обчислюється виходячи з міжбанківського курсу на да-ту, що передує даті фактичної сплати. Авансовий платіж в рахунок оплати майна складає 17,09% від вартості майна та складає 33 918 євро та підлягає сплаті в термін до 25.032015р. включно.(п.4.2 Договору лізингу). У п.10.1 Договору лізингу передбачено, що ціна договору становить гривневий еквівалент 226 079,99 Євро, що складає 5 148  157 грн. 88 коп. 
Сума чергового лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми в Євро, за-значеної в графіку, виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує дані сплати чергового платежу, зазначеного в графіку.(п.4.3 Договору лізингу).
Лізингові платежі складаються з: суми, яка відшкодовує частину вартості майна, яка є грив-невим еквівалентом суми, визначеної в графіку, помноженої на фіксований міжбанківський курс акту приймання-передачі; платежу як винагороди (комісії) лізингодавцю за отримане у лізинг май-но, який не може бути меншою за 1 гривню, та розраховується в гривнях як різниця між сумою лізингового платежу та сумою, яка відшкодовує частину вартості майна (п.4.5 Договору лізингу).
Строк Договору лізингу погоджено пунктом 11.1 – з 16.03.2015р. по 20.05.2016р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов даного договору.   
Договір лізингу набирає чинності з моменту його підписання та втрачає свою чинність піс-ля виконання сторонами всіх зобов`язань по ньому.(п.11.2 Договору лізингу).
Договір лізингу підписаний представниками та скріплений відтисками печаток сторін.(арк. справи 18).
До Договору лізингу сторони уклали додаток №1 специфікацію на суму 198 489,89 євро та найменування майна дисплей GS 2630 (7 шт.), додаток №2 – графік внесення лізингових платежів (з 20.04.2015р. по 20.05.2016р. на загальну суму 384 335,98 євро), а також додаток №3 – акт прий-мання-передачі предмету лізингу. Додатки підписані представниками та скріплені відтисками печа-ток сторін.(арк.справи 19-21).
Матеріали справи свідчать, що ТзОВ «Агротек» та ТзОВ «Серединецьке» уклали додаткову угоду №2 від 13.07.2016р. до Договору лізингу, якою, зокрема, збільшено ціну договору до 269662 Євро 37 центів, що становить 6 140 589 грн. 69 коп., а також визначено інший графік платежів до 20.10.2017р. Окрім того, у додатковій угоді №2 продовжено строк дії Договору лізингу до 20.10. 2017р. включно. Додаткова угода підписана представниками та скріплена відтисками печаток сто-рін.(арк.справи 22-23). 
Матеріалами справи стверджено, що ТзОВ «Агротек» та ТзОВ «Серединецьке» 30.03.2018р. уклали Додаткову угоду №3 до Договору лізингу, якою погодили, що станом на 30.03.2018р. сторо-ни зафіксували, що зобов`язання (у тому числі прострочене) лізингоодержувача перед лізингодав-цем в еквіваленті до Євро становить 163  252,61, у тому числі сума, яка компенсує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 119  361,89 Євро, платіж як винагорода (комісія) лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ у сумі 43 69,72 Євро.(арк.справи 24-25).
Сторони дійшли згоди внести зміни до Договору лізингу, виклавши пункти 10.2.1; 10.1 та Графік внесення лізингових платежів (додаток №2) у іншій редакції, а саме: пункт 10.2.1: «Плате-жі як винагорода (комісія) лізингодавцю за отримане у лізинг майно становлять гривневий еквіва-лент 81  214,22 Євро, що за міжбанківським курсом на дату укладання договору становлять 1849361 грн. 49 коп. Платежі, як винагорода (комісія) лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку відповідно до пункту 3.5.2 Договору лізингу». 
Пункт 10.1 викладено у такій редакції: «Ціна Договору лізингу становить гривневий еквіва-лент 279  704,11 Євро, що за міжбанківським курсом договору на дату його укладання становить 6  369  254 грн. 17 коп., у тому числі ПДВ 753  315 грн. 45 коп. 
В іншій редакції викладено Графік внесення лізингових платежів (додаток №2) із визначен-ням дати останнього платежу 20.06.2019р.
Також сторони погодили, що прострочену заборгованість по сплаті чергових лізингових платежів (включаючи штрафні санкції за Договором лізингу) згідно з Графіком внесення лізингових платежів за період вересень 2015 – жовтень 2017 року в розмірі 160  260,92 Євро, що складається з суми, яка компенсує частину вартості предмету лізингу – 119  361,89 Євро, платежу як винагороди (комісія) за отримане у лізинг майно – 33  848,98 Євро; штрафних санкцій – 15  050,05 Євро, лізинго-одержувач зобов`язується сплатити у наступному порядку: 85  839,42 Євро – у строк до 20.10.2018 року; 42  863,16 Євро – у строк до 20.02.2019р.; 21  431,59 Євро – у строк до 20.04.2019р.; 18  126,75 Євро – у строк до 20.06.2019р. 
У випадку будь-якого порушення лізингоодержувачем зобов`язань з оплати простроченої заборгованості у строки, визначені пунктом 3 цієї додаткової угоди, пункт 3 додаткової угоди втра-чає свою чинність (відповідно до письмового повідомлення лізингодавця), а сторони керуються Графіком внесення лізингових платежів (додаток № 2).
Враховуючи зміну строків платежу за Графіком, сторони дійшли згоди подовжити строк дії Договору до 20.06.2019 включно. 
Дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання сторонами, є невід`ємною час-тиною Договору лізингу і діє до закінчення його строку дії. Додаткова угода підписана представ-никами товариств та скріплена відтисками печаток сторін.(арк.справи 24-25).

З матеріалів справи також вбачається, що ТзОВ «Агротек»-лізингодавець, ТзОВ «Євразія-Сервіс»-поручитель та ТзОВ «Серединецьке»-лізингоодержувач у цей же день 30 березня 2018р. уклали договір поруки №2П/17АФ-15 (надалі в тексті – Договір поруки), відповідно до п.1.1 пред-метом якого є зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р., а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.3015р. (основний договір).(арк.справи 14-15).
Сторони договору встановлюють, що зобов`язання поручителя перед лізингодавцем є безу-мовними та ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та основним договором, не по-требують (п.1.2 Договору поруки). Поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом основно-го договору лізингу та обсягом зобов`язань лізингоодержувача за основним договором, повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його повноважень не має. Для внесен-ня будь-яких змін та доповнень до основного договору лізингодавцю та лізингоодержувачу не потрібно отримувати згоду поручителя на внесення таких змін.(п.1.3 Договору поруки).
Сторони Договору поруки визначають, що це зобов`язання підписано сторонами у відповід-ності до чинного законодавства України та відповідає положенням ст.ст. 553-559 Цивільного ко-дексу України (п.1.5 Договору поруки).
У випадках неможливості виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань за основним договором – лізингодавець має право на власний розсуд пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя чи лізингоодержувача або обом сторонам одночасно, повідомивши поручителя про прострочення лізингоодержувачем своїх зобов`язань за основним договором протягом 2-х робочих днів з моменту прострочення лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання; лізинго-одержувач не пізніше ніж за 3 банківських днів до моменту настання строку виконання зобов’-язань за основним договором повідомляє лізингодавця та поручителя про неможливість виконання зобов`язання за основним договором.(п.2.1 Договору поруки). У разі надходження вимоги лізин-годавця про погашення суми заборгованості за основним договором, яку поручитель не буде в змозі виконати – лізингодавець має право задовольнити свої вимоги за рахунок майна поручителя, згідно норм чинного законодавства.(п.2.2 Договору поруки).
В силу положень п.3.1 Договору поруки, поручитель зобов`язаний протягом 1 робочого дня від дати отримання письмової вимоги лізингодавця про прострочення лізингоодержувачем забез-печеного порукою зобов`язання або листа лізингодавця про неможливість виконати зобов`язання за основним договором, виконати відповідне зобов`язання шляхом перерахування коштів на пога-шення заборгованості лізингоодержувача за основним договором на рахунок лізингодавця, зазна-чений в цьому договорі. 
У п.6.2 Договору поруки сторони встановили, що договір вступає в силу з моменту його під-писання сторонами. Порука припиняється, якщо лізингодавець протягом 3 років з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя. 
У тому разі, якщо без згоди поручителя до основного договору вносяться зміни, що тягнуть за собою збільшення відповідальності поручителя, обсяг відповідальності поручителя залишається без змін (попереднім).(п.6.3 Договору поруки).
Договір поруки підписаний представниками та скріплений відтисками печаток поручителя та лізингодавця.(арк.справи 15). 

Вважаючи, що Договір поруки припинився, Позивач звернувся до суду з позовом про виз-нання припиненим договору поруки №2П/17АФ-15 від 30.03.2018 року.(арк.справи 2-9).
Як вже зазначалось, рішенням від 16.09.2019р. господарський суд Хмельницької області задоволив позов у повному обсязі.(арк.справи 97-100).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на нас-тупне:
Предметом даного спору є визнання припиненим договору поруки.
Відповідно до ст.ст.626, 638 Цивільного кодексу України (надалі в тексті – ЦК України), до-говором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припи-нення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст.180 Господарського кодексу України (надалі в тексті – ГК України).
Відповідно до ст.173 ГК України – господарський договір є однією з підстав виникнення гос-подарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підс-тави виникнення господарського зобов`язання у ст.ст. 11, 629 ЦК України. 
Зобов`язанням, відповідно до ст.509 ЦК України – є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Такі ж правила встановлює і ст.174 ГК України.
Матеріалами справи стверджено, що з 16.03.2015р. між сторонами виникли відносини фі-нансового лізингу, оскільки за своїми ознаками такі підпадають під дефініцію статті 806 ЦК Украї-ни, коли за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встанов-лених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встанов-лену плату (лізингові платежі).
Аналогічно врегульовано поняття лізингу у статті 1 Закону України «Про фінансовий лі-зинг» (надалі в тексті – Закон), де зазначено, що фінансовий лізинг – це вид цивільно-правових від-носин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізинго-давець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника), відповідно до встанов-лених лізингоодержувачем специфікацій та умов, і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Матеріалами справи стверджується, що в забезпечення виконання зобов`язання з моменту укладення 30.03.2018р. Договору поруки – Позивач-ТзОВ «Євразія сервіс» поручився перед ТзОВ «Агротек» за виконання зобов`язання ТзОВ «Серединецьке», оскільки  в силу ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель, згідно зі ст.554 ЦК України, відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо догово-ром поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель від-повідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, про-центів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТзОВ «Євразія Сервіс» зазначає, що оскільки Відповідачі не повідомили ТзОВ «Євразія-Сервіс» про укладення додаткових угод, то у лізингодавця виникло право звернення до Позивача із вимогою сплати боргу, яке припинилось 20.05.2017р. по причині спливу строку звернення до поручителя з вимогою про погашення боргу.  
Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів зазначає, що укладаючи оспорюваний Договір поруки 30.03.2018р, сторони погодили, що: порукою забезпечено зобов`язання, які випли-вають з умов договору фінансового лізингу, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії основного договору лізингу; зобов`язання поручителя пе-ред лізингодавцем є безумовним і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та основ-ним договором лізингу, не потребують; поручитель засвідчив, що він ознайомлений зі змістом ос-новного договору лізингу та обсягом зобов`язань лізингоодержувача за основним договором лізин-гу, повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має; для внесення будь-яких змін та доповнень до основного договору лізингодавцю та лізингоодер-жувачу не потрібно отримувати згоду поручителя на внесення таких змін; договір відображає пов-не розуміння сторонами предмета цього договору та інших питань, зазначених у цьому договорі. (розділ 1 та п.6.7 Договору поруки).
Згідно з пунктами 6 Додаткових угод вони є невід`ємними частинами Договору лізингу.(арк. справи 23, 25). 
З огляду на дати укладення додаткових угод до Договору лізингу 13.07.2016р. та 30.03.2018р. та дати укладення Договору поруки 30.03.2018р., а також враховуючи наведені вище умови Дого-вору поруки, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження Позивача щодо його неповідом-лення про внесення змін до Договору поруки.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обо-роту, вимог розумності та справедливості.(ст.627 ЦК України). Зміст договору згідно ч.1 ст.628 ЦК України становлять (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов’-язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 6.3 Договору поруки сторони погодили, що об-сяг відповідальності поручителя залишається без змін (попереднім) у тому разі, якщо без згоди поручителя до основного договору вносяться зміни, що тягнуть за собою збільшення відповідаль-ності поручителя.
Разом з тим, сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законо-давства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.(ч.3 ст.6 ЦК України).
Пунктом 6.2 Договору поруки погодили, що порука припиняється, якщо протягом трьох ро-ків з дня настання строку виконання зобов`язання за основ-ним договором лізингодавець не пред’-явить вимоги до поручителя.
Відтак, матеріалами справи стверджується, що сторони у Договорі поруки за взаємною зго-дою встановили інший строк для пред`явлення вимоги до поручителя, ніж той, що передбачався статтею 559 ЦК України у редакції станом на момент укладення Договору поруки і таке не супе-речить законодавству. 
Аналогічна правова позиція в частині можливості визначення строку для пред`явлення ви-моги кредитора до поручителя у договорі поруки викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р. у справі №6-6цс14 та постанові Верховного Суду України від 03.02.2016р. у справі №6-18цс16.
Беручи до уваги погоджений сторонами пункт 6.2 Договору поруки, відповідно до якого порука припиняється, якщо кредитор протягом 3 років від дня настання строку виконання основ-ного зобов`язання не пред`явить вимог до поручителя, колегія суддів дійшла висновку, що вказа-ним пунктом Договору поруки спростовуються доводи поручителя щодо застосування шестимісяч-ного строку для пред`явлення вимоги кредитора до поручителя.
Також судом першої інстанції не враховано, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині 4 статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом цього строку дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кре-дитор вчиняти не може.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17.09.2014 року у справі №6-53 цс14, Верховним Судом у постанові від 26.06.2018р. у справі №905/2475/15.
Вказаний строк є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, та для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2019р. у справі №913/320/18.
Разом з тим, враховуючи те, що при укладенні основного договору лізингу сторонами вста-новлено строк його дії до 20.05.2019р. і у подальшому продовжено до 20.06.2019р. включно та приймаючи до уваги факт звернення лізингодавця з позовом до поручителя про стягнення заборго-ваності за основним договором лізингу, про що свідчить провадження у справі №904/422/19 – ко-легія суддів вважає, що визначений Договором поруки строк для пред`явлення вимоги до поручи-теля лізиногодавцем не пропущено, що також свідчить і про неприпинення поруки за оспорюваним Договором поруки.
Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання поручителя на необхідність зас-тосування пунктів 5.3.1 та 8.1.1 основного договору, оскільки зазначені умови наділяють лізинго-давця відповідним правом, а не встановлюють його обов`язок. При цьому доказів реалізації таких прав лізингодавцем суду не подано.
Що ж до підстави припинення поруки внаслідок непред`явлення кредитором позову до по-ручителя протягом одного року з дня укладення Договору поруки (частина 4 статті 559 ЦК України, у редакції, чинній станом на час укладення Договору поруки), то апеляційний суд зазначає, що відповідна норма не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки сторонами основ-ного зобов`язання встановлено строк (строки) його виконання, що підтверджується наявними у ма-теріалах справи графіками внесення лізингових платежів.
Колегія суддів також зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, а саме визнання Договору поруки припиненим, посилався на те, що виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України,) у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов`язання за догово-ром поруки, передбаченого частиною першою статті 559 ЦК України підлягає захисту судом за по-зовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України (про визнання договору поруки припиненим, про визнання поруки такою, що припинена).
Натомість, суд першої інстанції не врахував, що право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України, оскільки це супере-чило б положенням частини першої статті 559 цього Кодексу і така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 21.11.2012р. у справі №6-134цс12 та постанові КГС від 28.01.2020р. у справі №924/490/19 за аналогічними обставинами.

Відтак, висновок суду першої інстанції про задоволення позову, на переконання апеляцій-ного суду, є безпідставним, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а в задоволенні позову належить відмовити.

З мотивів зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інс-танції установленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та невід-повідності обставинам справи висновків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення неза-конного судового рішення.
Крім того, з огляду на задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, відповідно до статті 129 ГПК України з ТзОВ «Євразія-Сервіс» належить стягнути на користь ТзОВ «Агротек» 2  881 грн. 50 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуаль-ного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек» на рішення гос-подарського суду Хмельницької області від 16.09.2019р. у справі №924/580/19 задоволити.
2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 16.09.2019р. у справі №924/ 580/19 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразія-Сервіс» (31026, Хмельни-цька область, Красилівський район, с.Кременчуки, вул.Заводська, 1, код ЄДРПОУ 32046019) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек» (49083, м.Дніпро, вул.Собінова,1, код ЄДРПОУ 32232765) 2 881 грн. 50 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Надати місцевому господарському суду доручення про видачу відповідного наказу.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
6. Матеріали справи №924/580/19 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.