Справа № 127/14411/19
Провадження № 22-ц/801/224/2020
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року	Справа № 127/14411/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:
судді-доповідача Денишенко Т. О.,        
суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,
за участі секретаря судового засідання Куленко О. В., представника скаржника, позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» Косунця Д. В., відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Бардина М. Б., роз-глянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спроще-ного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» до 
ОСОБА_1 про про визнання договору укладеним,
за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» Близнюка Олександра Івановича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року, ухвалене у примі-щенні суду у м. Вінниці за головування судді Федчишена С.А., повний текст якого складений 20 листопада 2019 року, 
В С Т А Н О В И В:
23 травня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Енера Вінниця» звернулося у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору з постачання електричної енер-гії укладеним. Позов мотивований наступним. На виконання Закону України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» щодо від-окремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії створене ТОВ «Енера Вінниця», яке згідно отриманої ліцензії ( постанова НКРЕКП від 14 червня 2018 року № 429 ) з 01 січня 2019 року як постачальник універсальних послуг почало здійснювати діяльність з постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Вінницької області. 25 квітня 2019 року відповідачем підписаний запропонований позивачем договір та поверну-тий постачальнику електричної енергії з протоколом розбіжностей/пропозицій. Викладені ОСОБА_1 розбіжності/пропозиції не відповідають вимогам чин-ного законодавства, через що виник цей спір.
У договорі про постачання електричної енергії постачальником універсаль-них послуг ( позивачем ) дані щодо потужності електроустановок споживача, категорії надійності струмоприймачів, встановлених приладів захисту напруги, типу лічильника, пломб, межі розподілу експлуатаційної відповідальності не можуть зазначатися, оскільки вони вказуються у паспорті точки розподілу, який є невід'ємною частиною договору споживача, укладеного відповідно з пунктом п'ятим постанови Національної комісії, що здійснює державне регу-лювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( далі - НКРЕКП, Регуля-тор ) від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» з оператором системи розподілу електричної енергії ( ПАТ «Вінницяобленерго» ). 
Щодо обов'язку споживача укласти договір про надання послуг з розподілу електричної енергії, то така умова узгоджується з підпунктом 3.1.6 Правил роз-дрібного ринку електричної енергії. Ціна ( тариф ) на електричну енергію фор-мується постачальником універсальних послуг відповідно до методики ( поряд-ку ), затверджуваної Регулятором. На даний час це постанова останнього від 26 лютого 2015 року № 220, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 02 бе-резня 2015 року за № 235/26680. Порядок та способи оплати спожитої елек-тричної енергії, визначені підпунктами 5.10, 5.11 договору, відповідають під-пункту 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії. Виключно Регуля-тор визначає перелік показників якості електропостачання. Стандарти якості надання послуг електропостачальника, порядок компенсації споживачам недо-триманих гарантованих стандартів якості електропостачання визначені розділа-ми 3, 5 Порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій споживачам за їх недотримання, затвердженого постановою НКРЕКП від 12 червня 2018 року № 375. Крім цього позивач вказує на безпід-ставність віднесення відповідачем себе до категорії вразливого споживача, яка визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Здійснен-ня споживачем оплати послуг з розподілу електричної енергії через постачаль-ника відбувається за окремо виставленим рахунком та не впливає на ціну ( та-риф ) електричної енергії.
ТОВ «Енера Вінниця» зазначає у позові, що застереження відповідача, вка-зані у протоколі розбіжностей/пропозицій, зокрема й стосовно комерційної про-позиції як додатку до договору, є неприйнятними, вони суперечать Типовому договору, затвердженому НКРЕКП. Договір про постачання універсальних по-слуг є публічним договором приєднання, розробляється на підставі Типового договору. Договір, що надсилався ОСОБА_1 , є Типовим договором, тому відповідач як споживач не вправі відступати від його положень. Позивач про-сив суд задоволити позов ( т. 1, а. с. 2-9 ). 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року у задоволенні позову ТОВ «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про виз-нання укладеним договору № 070040771 з постачання електричної енергії по-стачальником універсальних послуг відмовлено ( т. 2, а. с. 23-27 ). 
Не погоджуючись з ухваленим 13 листопада 2019 року рішенням суду пер-шої інстанції, директор ТОВ «Енера Вінниця» Близнюк О. І. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рі-шення про задоволення позову. Скаржник посилається на ухвалення оскаржу-ваного судового рішення за невідповідності висновків, викладених у цьому рі-шенні, обставинам справи ( т. 2, а. с. 31-36 ). 
28 грудня 2019 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив відпові-дача  ОСОБА_1  на апеляційну скаргу позивача ТОВ «Енера Вінниця» ( т. 2, а. с. 44-54 ), де зазначається, що апеляційна скарга позивача задоволенню не під-лягає. Суд першої інстанції дійшов висновку про недосягнення сторонами дого-вору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг усіх істотних умов правочину, зокрема: ціни, способу оплати спожитих послуг, терміну надання рахунку по спожитій електроенергії та терміну його оплати, розміру пені за порушення строку оплати, правових підстав для припинення електропостачання, відповідальності постачальника за неякісне електропоста-чання. За таких обставин договір є неукладеним. Доводи скаржника не спро-стовують висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, а підтверджують його правильність. У договорах за участі фізичної особи - споживача урахову-ються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Не дивлячись на по-силання позивача щодо віднесення договору про постачання електричної енер-гії до правочинів приєднання, порядок укладення договорів регулюється стат-тями 638-650 ЦК України. Відповідач заперечує визначення договору як дого-вору приєднання на тій підставі, що як побутовий споживач він уже приєд-наний до мереж електричної енергії при здачі багатоквартирного будинку в екс-плуатацію. Усі мотиви позивача мають характер припущень, а трактування ним норм ЦК України необгрунтовані. Виклавши свою позицію у справі, зауважив-ши, що не відмовляється від укладення договору, відповідач бажає скориста-тися своїм правом на узгодження запропонованих йому істотних умов догово-ру. За твердженням ОСОБА_1 апеляційна скарга ТОВ «Енера Вінниця» не містить підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, вона спонукає до визнання договору, який порушує забезпечені законом права споживача. Відпо-відач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення ( т. 2, а. с. 44-54 ). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеля-ційну скаргу сторін у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задо-воленню не підлягає. 
Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що за зверненням 19 лютого 2019 року ОСОБА_1 йому були надіслані пози-вачем два екземпляри договору про постачання електричної енергії. 25 квітня 2019 року відповідач надав ТОВ «Енера Вінниця» протокол розбіжностей/про-позицій до запропонованого договору, які надавачем послуг визнані такими, що розгляду, узгодженню не підлягають. Позивач наголошує, що запропонований ним договір відповідає типовому, відповідач не може пропонувати свої окремі умови договору, а може лише приєднатися до такого правочину на умовах, ви-значених позивачем у відповідності з типовими. 
Відмовляючи у позові ТОВ «Енера Вінниця», суд першої інстанції, послав-шись на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, окремі рішення Європейського суду з прав людини, які відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Єв-ропейського суду з прав людини» застосовуються національними судами як джерело права, керуючись нормами статей 626, 630, 638, 640-642, 646 ЦК Укра-їни, дійшов висновку, що сторони договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг не досягли усіх істотних його умов, не узгодили відносин між собою, не визначили ціну, спосіб оплати, терміни вико-нання за певними умовами договору, розмір пені за порушення строків оплати спожитих послуг, правові підстави для припинення електропостачання, відпові-дальність постачальника за неякісне електропостачання, через що запропонова-ний позивачем договір не можна визнати укладеним. 
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, оскільки він є вірним, об'єктивним, справедливим, зробленим з урахуванням усіх фактичних обставин справи; суд правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, що їх регулюють, не пору-шив вимог процесуального законодавства.
Оскаржуючи судове рішення від 13 листопада 2019 року, директор ТОВ «Енера Вінниця» Близнюк О. І., виклавши у скарзі певні норми Закону України «Про ринок електричної енергії», положення Правил роздрібного ринку елек-тричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, наголошує, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника шляхом оплати рахунка, отриманого від постачаль-ника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії ( за умови надання рахунка постачальника універсальної послуги ), або підписання заяви - приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. З огляду на норми статей 630, 634 ЦК України позивач вказує, що оскільки відповідач за період з січня по червень 2019 року спожив 1694 кВт*год. електроенергії він вважається таким, що приєднався до договору про постачання електричної енергії поста-чальником універсальних послуг. У зв`язку з указаним укладення договору з позивачем є обов`язком відповідача за умови, якщо запропонований енергопо-стачальником договір відповідає типовому. Крім цього скаржник заперечує ви-значення договору, що є предметом спору у справі, за змістом господарським через склад його учасників. 
З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, оскільки вони спро-стовуються змістом самого оскаржуваного судового рішення. Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що у випадку, який має місце, позивач стверджує про обов`язок ОСОБА_1 укласти договір виключно на запропонованих нада-вачем послуг умовах. Але приєднатися до умов договору чи не приєднатися до нього є виключним правом громадянина, яке не може бути обмежене. Факт спо-живання електричної енергії завдяки мережам, до яких відповідач уже при-єднаний та споживав ці послуги раніше, не може слугувати підставою його обов`язку укладати договір з іншою юридичною особою ніж та, з якою у нього були правові відносини з надання, отримання послуг з електрозабезпечення. Апеляційний суд також зауважує, що оплата спожитої електроенергії можлива, навіть є обов`язковою як товару, використаного споживачем, чи за ініціативи надавача відповідної послуги, чи самим відповідачем за умови повідомлення йому необхідних для цього реквізитів платіжного документу. Врешті чинне законодавство передбачає можливість вирішення спору з оплати спожитої елек-тричної енергії у судовому порядку. 
Не убачається порушення чинного законодавства також у тій частині оскар-жуваного судового рішення, де суд визначив договір про постачання електрич-ної енергії як такий, що за своїм змістом є господарським договором з побуто-вими і непобутовими споживачами. Таке визначення не впливає на правиль-ність, обгрунтованість вирішення спору, не несе будь-якого вирішального юри-дичного навантаження у цивільних правовідносинах, що мають місце.  
Таким чином слід погодитися з висновками суду першої інстанції щодо за-конності й обгрунтованості відмови у задоволенні заявлених позовних вимог ТОВ «Енера Вінниця». 
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення мо-же випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між со-бою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Євро-пейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішен-нях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином за-значені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Кон-венції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в за-лежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ).
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить до-цільним повторювати мотиви вірного рішення суду першої інстанції, а вважає достатнім їх підтримати у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду, не дають підстав визнати це рішення ухваленим з порушенням норм матеріального та процесу-ального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи. Ос-каржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, тому апеляційну скаргу представника відповідача слід залишити без задоволення.  
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріаль-ного і процесуального права.
Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -
П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» Близнюка В. І. залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідаль-ністю «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про про визнання договору укладеним - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 20 січня 2020 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота