Головуючий суду 1 інстанції - Скрипник С.М.
Доповідач -Дронська І.О.

Справа № 426/10700/19
Провадження № 22-ц/810/1146/19

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року                                        м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:
головуючого судді Дронської І.О.,
суддів Карташова О. Ю., Яреська А. В.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
представник позивача ОСОБА_2 ,
відповідач Російська Федерація,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України)
апеляційну скаргу  ОСОБА_3 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 02 грудня 2019 року, у, постановлену у складі судді Скрипник С. М. 02.12.2019 року в м.Сватове Луганської області
у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Російської Федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією частини території України
                                               ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Російської Федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією частини території України, посилаючись на те, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та незаконної анексії у квітні 2014 року Російською Федерацією Автономної Республіки Крим позивачка позбавлена можливості доступу до свого майна та отримання від нього доходу, що порушує її права власника та позбавляє реальних доходів від здачі нерухомого майна в оренду, призвели до втрати вищевказаного майна, яке належить їй на праві приватної власності, позбавило можливості володіти, користуватись та розпоряджатися будинком та земельною ділянкою, які розташовані на території Автономної Республіки Крим, що завдало їй істотної матеріальної і моральної шкоди у вигляді глибоких душевних страждань, пов`язаних з постійним хвилюванням, постійного відчуття страху і тривоги, що порушує нормальний сон і життєдіяльність позивачки, негативно впливає на психічний та емоційний стан та призвело до розриву соціальних зв`язків.
Просила стягнути з Російської Федерації 704000 грн майнової шкоди, що еквівалентно 25378,51 Євро за курсом НБУ на дату підписання позовної заяви, а також 700000 грн моральної шкоди, що еквівалентно 25234,31 Євро за курсом НБУ на дату підписання позовної заяви.
Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 02 грудня 2019 року провадження за позовом ОСОБА_3 до Російської Федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією частини території України зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку цивільної справи 265/6582/16-ц Великою Палатою Верховного Суду.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 265/6582/16-ц за позовом ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок артилерійського обстрілу мікрорайону «Східний» Орджонікідзевського району міста Маріуполя 24 січня 2015 року. 
Підставу для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду обґрунтовувала необхідністю вирішення виключної правової проблеми, у тому числі визначення порядку та суб`єкта відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 21 січня 2019 року справа № 265/6582/16-ц прийнята до розгляду.
Суд першої інстанції вважає, що спірні правовідносини у даній справі та у цивільній справі № 265/6582/16-ц є подібними та висновки Великої Палати Верховного Суду про застосування норм права у справі № 265/6582/16-ц можуть мати значення при вирішенні справи № 426/10700/19.
Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_3 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, вважає його таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а також на істотне порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просила апеляційний суд скасувати ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 02 грудня 2019 року та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом позову  ОСОБА_3 до Російської Федерації у справі № 426/10700/19 є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією частини території України. Спірні правовідносини у даній справі регулюються, окрім Конституції України та ЦПК України, нормами спеціального закону – Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким визначено поняття «тимчасово окупованої території України» та суб`єкта відшкодування шкоди, заподіяної тимчасовою окупацією частин території України. У відповідності до ч. 6 ст. 5 вказаного Закону відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як державу, що здійснює окупацію.
Обставини збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території України є загальновідомими та у відповідності до ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування. 
У справі № 265/6582/16-ц, яка перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду, предметом спору є відшкодування шкоди, заподіяної тетористичним актом (внаслідок артилерійського обстрілу мікрорайону «Східний» Орджонікідзевського району міста Маріуполя 24 січня 2015 року). В цій справі до правовідносин застосовано інші норми закону – Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та Кодексу цивільного захисту України.
Ключовою ознакою для застосування судом вищевказаної норми є подібність правовідносин в судових рішенням. При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.
Скаржниця вважає, що спірні правовідносини у даній справі та справі № 265/6582/16-ц є відмінними, як за предметним так і за суб`єктним складом осіб, за підставами позову, змістом позовних вимог і нормами застосування, а тому прийняте Великою Палатою Верховного Суду за наслідками розгляду справи № 265/6582/16-ц рішення не матиме жодного правового значення для вирішення справи № 426/10700/19, у зв`язку з чим, викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи і правові підстави для застосування п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України та зупинення провадження по справі в даному випадку відсутні.
Крім того, зазначає, що неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права потягло за собою постановлення помилкової ухвали про зупинення провадження, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відзиву на апеляційну скаргу  ОСОБА_3 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 02 грудня 2019 року до суду не надходило.
Розгляд справи судом апеляційної інстанції проводиться в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Так, колегією суддів установлено, що при постановленні оскаржуваної ухвали про зупинення провадження у даній справі, суд першої інстанції керувався п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, посилаючись на подібність спірних правовідносин у даній справі та справі № 265/6582/16-ц, а також на те, що висновки Великої Палати Верховного Суду про застосування норм права у справі № 265/6582/16-ц можуть мати значення при вирішенні справи № 426/10700/19.
Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.
За приписами п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Подібними є правовідносини, у яких тотожними є об`єкт та предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання.
Крім того, подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).
Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі тотожний суб`єктний склад учасників відносин, об`єкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм, від якої залежить правильність вирішення спору у даній справі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження по справі не містить обґрунтування, в чому саме полягає подібність справи за позовом ОСОБА_3 до Російської Федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією частини території України та справа за позовом ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок артилерійського обстрілу мікрорайону «Східний» Орджонікідзевського району міста Маріуполя 24 січня 2015 року. Так, правовідносини у вказаних справах відрізняються між собою та не можуть вважатися подібними, оскільки предметом позову у справі № 265/6582/16-ц було відшкодування Державою Україна в особі Кабінету Міністрів, Державною казначейською службою України майнової шкоди, заподіяної позивачу терористичним актом, натомість у даній справі позивач ставить вимоги до відповідача про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією частини території України, що є окремою позовною вимогою та до якої застосовується інше правове регулювання. 
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково зупинив провадження у справі з підстав, визначених п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, а тому таке зупинення суперечить принципу ефективності процесу, направленому на недопущення розгляду справи.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.
Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1ст.379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 02 грудня 2019 року скасувати та направити справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Російської Федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією частини території України для продовження розгляду до суду першої інстанції
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повна постанова складена 27 січня 2020 року.

Головуючий І. О. Дронська 

Судді О. Ю. Карташов

А. В. Яресько