ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/152/19  Номер провадження 22-ц/814/214/20	Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого: Триголова В.М.,
       суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,
       розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Лебідь"
на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2019 року
       у справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Лебідь" про стягнення заборгованості по орендній платі,- 

В С Т А Н О В И Л А :

       У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Лебідь» про стягнення заборгованості по орендній платі.
       Позов мотивований тим, що він є власником земельних ділянок, розташованих на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю. 01 червня 2007 року, між ним, як орендодавцем з однієї сторони та ВАТ «Лебідь», (зараз - ПрАТ «Лебідь»), з іншої сторони, укладено договір оренди землі, у відповідності з умовами якого він передав орендареві у строкове платне користування вищевказані земельні ділянки строком на 10 років. Даний договір зареєстровано у Лебединському районному відділі Сумської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30 травня 2008 року за № 040862101139. Відповідач не виконав зобов`язання за договором і не виплатив йому орендну плату за 2018 рік за користування земельною ділянкою, розмір якої за його підрахунками становить 1827,45 грн.
       Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками за 2018 рік, у розмірі 1827, 45 грн., згідно договору оренди землі від 01.06.2007, судові витрати покласти на відповідача.
       Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Лебідь» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю задоволено частково.
       Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Лебідь» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2018 рік у розмірі 1514 грн. 81 коп., згідно договору оренди землі від 01 червня 2007 року.
       Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Лебідь» на користь  ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп., пов`язані зі сплатою судового збору та витрати, пов`язан із наданням правничої допомоги адвоката у розмірі 1500 грн.
       Не погодившись з рішенням районного суду, ПрАТ «Лебідь» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. 
       Скаржник вважає помилковим висновок суду про наявність у відповідача зобов`язання по сплаті боргу по орендній платі. Орендна плата за користування землею у 2018 році була нарахована і виплачена у 2017 році, на майбутній період, на загальну суму 7912, 70 грн.
       Відповідач також не погоджується із висновком суду щодо стягнутої суми орендної плати в розмірі 1514, 81 грн., який зроблений на підставі відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України.
       На адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1  - адвоката Васильця С.О., однак з порушенням строків, наданих учасникам процесу для подання відзиву на апеляційну скаргу ПрАТ «Лебідь», що був визначений в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. У відзиві представник позивача просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІ-СМ № 043006, є власником земельної ділянки загальною площею 3,86 га, яка розташована на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області.
01 червня 2007 року, між ОСОБА_1 та ВАТ «Лебідь», правонаступником якого являється відповідач ПрАТ «Лебідь», укладено договір оренди землі № б/н, який зареєстровано в Лебединському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстру земель 30.05.2008 року вчинено запис за № 040862101139, про що свідчить відмітка у вищевказаному договорі оренди землі.
Відповідно до пунктів 1, 2 договору оренди землі від 01.06.2017 року, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,86 га, у тому числі ріллі 3,39 га, сіножатей 0,47 га.
Пунктом 9 договору оренди землі № б/н від 01.06.2007 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5% від грошової оцінки 554 грн.
Пунктами 10, 11 договору встановлено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 30 грудня поточного року.
Згідно підпункту «в» пункту 28 договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а орендар у свою чергу зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату за орендовану земельну ділянку впродовж усього періоду оренди у розмірах і відповідності до строків, зазначених у пункті 9, 11 цього договору незалежно від результатів господарської діяльності (підпункт г) п. 31 договору.
Зі змісту відомості на виплату грошей № 53 за 2017 рік, виданої ПрАТ «Лебідь» вбачається, що ОСОБА_1 у 2017 році сплачено 7912,70 грн.
Відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ПрАТ «Лебідь» за третій квартал 2017 року, позивачу ОСОБА_1 нараховано 9829,44 грн., сума утриманого податку становить 1769,30 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості по орендній платі ПрАТ «Лебідь» за 2018 рік згідно договору оренди землі від 01.06.2007, наданого позивачем ОСОБА_1 , розмір заборгованості по орендній платі становить 1827,45 грн.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України станом на 15.05.2019 про суми виплачених доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 вбачається, що ПрАТ «Лебідь» у IV кварталі 2018 року нараховано 1514,81 грн., нараховано та перераховано в бюджет суму податку 272,67 грн. Відомості щодо виплаченої суми доходу (надання майна в лізинг) за вищевказаний період відсутні.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 2 ст. 409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
У відповідності до ст.ст. 21-23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю ) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється як правило у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. 
Згідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. 
За змістом ст. 81 ЦПК України - обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем не надано доказів щодо виплати ОСОБА_1 орендної плати за 2018 рік, як і не надано належних доказів щодо сплати орендної плати за земельну ділянку наперед за майбутні періоди.
За таких обставин, проаналізувавши надані докази, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що виплата орендної плати в підвищеному розмірі в 2017 році орендодавцю ОСОБА_1 є не платою орендної плати за майбутній період, а добровільним збільшенням орендарем її розміру за мовчазною згодою орендодавця. Ніякої згоди на виплату орендної плати за майбутній період зі сторонни орендодавця не було.
В той же час, враховуючи недоведеність позивачем суми недоплаченої орендної плати в розмірі 1827, 45 грн. та беручи до уваги відомості ДФС України щодо нарахованого доходу ПрАТ «Лебідь» за надання майна в лізинг за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, суд прийшов до правильного висновку, що за 2018 рік заборгованість орендної плати позивачу ОСОБА_1 становить 1514 грн. 18 коп. 
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що у 2017 році орендна плата позивачу виплачувалась також на майбутнє, оскільки будь-яких обгрунтованих, належних та беззаперечних доказів на підтвердження даного факту, відповідачем надано не було.
На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні. 
               Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,
                                       П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Лебідь" - залишити без задоволення. 
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя:                                                В.М. Триголов

Судді:                                         Т.В. Одринська 

О.О. Панченко