ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 р. 	Справа № 520/11456/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Сіренко О.І.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.12.19 року по справі № 520/11456/19
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 , 1947 р.н., при здійсненні перерахунку пенсії з 01 березня 2018 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 року №418 (в редакції постанови КМУ від 09.05.2005 р. №713) з 01 березня 2018 року з урахуванням вже виплаченої пенсії та без обмеження граничним розміром.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає дії відповідача щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі п. 7 Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 року №418 (в редакції постанови КМУ від 09.05.2005 р. №713) з 01 березня 2018 року із застосуванням обмеження (10 прожитковими мінімумами) - протиправними, оскільки у відповідності до підпункту “в”, пункту 7 Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 року № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 року №713) у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Таким чином, позивач вважає, що основний розрахунковий розмір пенсії із середнього заробітку складає 22161,52 грн., в той час як  максимальний розмір пенсії позивача з обмеженням станом на 01.07.2019 р. складає 15649,00 грн. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
17 грудня 2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі позивач просив  рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що має право на виплату пенсії з 01 березня 2018 року з урахуванням вже виплаченої пенсії та без обмеження граничним розміром. Стверджує, що пенсійним органом незаконно було обмежено його право на належний розмір його  пенсійних виплат. Отже, з викладених підстав вважає позовні вимоги  такими, що мають бути задоволені  у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугою років, як працівник льотного складу, з 1997 року. Пенсія нарахована та виплачується позивачу у відповідності до   ст. 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Вважаючи, що відповідно до п. “в” Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, позивач має право на перерахунок розміру пенсії у разі зростання середнього заробітку працівників, зайнятих в галузях економіки України щороку з 01 березня без обмежень, передбачених статтею 2 Закону України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” №3368-VІІ, позивач 16.09.2019 звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області  з заявою про здійснення перерахунку пенсії.
Листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.10.2019 р. №5369/02.18-20 позивача повідомлено про те, що з 1 березня (починаючи з 2005 року) щороку ОСОБА_1 проводиться перерахунок пенсії згідно п.7 “в”  Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 року № 418. Згідно статті 85 Закону України “Про пенсійне забезпечення” максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складав: з 01.12.2017 р.- 1373,00 грн., з 01.07.2018 р.-1435,00 грн., з 01.12.2018 р. - 1497,00 грн., з 01.07.2019 р.- 1564,00 грн.
На виконання вимог статті 85 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, розмір пенсії ОСОБА_1 до виплати склав: з 01.03.2018 р. по 30.06.2018 р - 13730,00 грн.; з 01.07.2018 р. - по 30.11.2018 р. - 14350,00 грн, з 01.12.2018 р. по 30.06.2019 р. - 14970,00 грн.; з 01.07.2019 р. по теперішній час 15640,00 грн.
Вважаючи, що позивачу протиправно з 01 березня 2018 року при проведенні перерахунку пенсію обмежено граничним розміром, чим порушено його права та законні інтереси, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перерахований розмір пенсії позивача перевищує встановлений   Законом №3668-VI   її максимальний розмір, а тому, визначаючи належний до виплати розмір пенсії позивача з 01.03.2018 р. у сумі 13730,00 грн., відповідач діяв у відповідності до   ст. 2 Закону №3668-VІ.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються   Законами України від 09.07.2003 №1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”   (далі - Закон №1058) та Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ   (далі - Закон №1788).
Відповідно до   статті 51 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV   (далі - Закон № 1058-IV) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Частиною 3   ст. 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-XII   (далі - Закон №788-XII) встановлено, що працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті   19   та статтею   21   цього   Закону   для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.
Згідно зі ст. 54 Закону №788-XII працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок мають право на пенсію за вислугу років незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений   постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418.
Відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років пункту працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції   постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2015 №529) пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом “а” статті   13   та статтею   14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Згідно з пунктом “в” пункту 7 Порядку у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Отже, законодавством, передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення, середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.
Матеріалами справи підтверджено, що з 1 березня (починаючи з 2005 року) щороку ОСОБА_1 проводиться перерахунок пенсії згідно п.7 “в”  Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 року № 418. 
Відповідно до частини 3 статті 85 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»  максимальний     розмір пенсії     (з     урахуванням     надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим     категоріям     осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок,     підвищень,     додаткової     пенсії,     цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявним в матеріалах справи розрахунком розміру пенсії позивача ГУПФУ в Харківській області від 16.12.2019 №9506/08.2-20, відповідно до здійсненого відповідачем перерахунку розмір пенсії позивача з 01.03.2018 становить 17759,48 грн. та  розмір пенсії позивача з 01.03.2019 року становить 22161,52 грн. При цьому, розмір пенсії з урахуванням обмеження її виплати, встановленої   ст. 2 Закону України “Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи” складає: з 01.03.2018 р. по 30.06.2018 р - 1      373, 00 грн. х 10 = 13730,00 грн.; з 01.07.2018 р. - по 30.11.2018 р. - 1      435, 00 грн. х10 = 14350,00 грн, з 01.12.2018 р. по 30.06.2019 р. - 1      497,00 грн. х 10      = 14970,00 грн.; з 01.07.2019 р. 1564,00 грн. х 10      = 15640,00 грн.
Тобто, з одного боку Пенсійний орган не допустив звуження змісту та обсягу  існуючих  прав і свобод позивача та не обмежив його пенсію до встановленого максимального розміру 10740 грн., а з іншого застосовує обмеження та не здійснює перерахунок пенсії у відповідності до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418, в редакції  постанови Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року № 713.
Разом з цим, зазначені норми законів щодо встановлення максимального розміру пенсії введено Законом України 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України 24 грудня 2015 року № 911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію з  1997 року, тобто пенсія призначена позивачу до 1 січня 2016 року,  дія положень Закону України 24 грудня 2015 року № 911-VIII щодо визначення максимального розміру пенсії до нього не застосовується в силу пункту 2 Прикінцевих положень цього закону.
Статтею 46 Конституції України   передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року).
Європейський Суд наголошував на тому, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що пенсія ОСОБА_1 не підлягає обмеженню граничним  розміром при здійсненні перерахунку з 01 березня 2018 року.
Згідно з частиною 2    статті 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач обмежуючи граничним розміром пенсію ОСОБА_1 ,  при здійсненні перерахунку з 01 березня 2018 року., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим, такі дії не можна вважати правомірними.
Відповідно до ч. 2  ст. 77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності обмеження граничним розміром пенсії позивача.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій ГУПФУ в Харківській області щодо щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті   ОСОБА_1 щомісячного пенсійного забезпечення з 01 березня 2018 року.
Відповідно до ст.22 КонституціїУкраїни права і свободилюдини і громадянина, закріпленіцієюКонституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободигарантуються і не можуть бути скасовані.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року, кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
В справі «East/WestAllianceLimited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).
Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, колегія суддів  приходить до висновку про необхідність зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01 березня 2018 року здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного пенсійного забезпечення без обмежень граничного розміру пенсій з урахуванням проведених виплат.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявніть підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 по справі № 520/11456/19 - скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті   ОСОБА_1 щомісячного пенсійного забезпечення з 01 березня 2018 року.
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01 березня 2018 року здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного пенсійного забезпечення без обмежень граничного розміру пенсій з урахуванням проведених виплат.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.І. Сіренко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко