КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 33/824/253/2020                                                               Головуючий в 1-й інстанції: Хрипун С.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                        Доповідач: Жук О.В.
     
П О С Т А Н О В А
  І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В., 
розглянувши  09 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1   на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року про притягнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ння, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
                           
В С Т А Н О В И В:
 
03  грудня 2019 року постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.
Постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі  384 грн             20 коп. на користь держави. 
 
Згідно з постановою,  ОСОБА_1  11листопада 2019 року, о 21 год.           45 хв. керував автомобілем "ВАЗ 2106" д.н. НОМЕР_1 по вул. Центральній, 27-Б в с. Бузова  Києво-Святошинського району Київської області з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог як матеріального, так і процесуального законодавства, судом не вжито заходів для повного та об`єктивного дослідження всіх доказів у справі.
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно притягнув його до відповідальності на підставі недопустимих доказів, таких як дані протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису, а також заздалегідь надрукованих пояснень свідків з недостовірними адресами місця їх проживання.
Так, ОСОБА_1   вказує, що поліцейськими не було складено ні акту огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ні акту вилучення  транспортного засобу чи акту передачі цього транспортного засобу іншій особі. Тобто поліцейськими порушено  наказ МВС України № 1395 від 07.11.2015, яким затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. На думку апелянта вказані порушення поліцейськими підтверджують ту обставину, що інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв, автомобілем не керував. Відмова  проходити огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 обумовлена виключно крайньою необхідністю, так як йому потрібно було дивитись за дітьми.
Апелянт вважає, що поліцейськими не було доведено того, що він керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, а тому жодних вимог закону не порушував. 
Крім того, ОСОБА_1 вказує й про не врахування судом даних про його особу під час накладення стягнення, а саме перебування на утримані чотирьох  малолітніх дітей і автомобіль є єдиним джерелом доходу в родині.
 
Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши його пояснення з проханням задовольнити подану апеляційну скаргу, вивчивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
 
Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами  в  справі  про  адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані,  на  основі  яких  у  визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,  винність  даної  особи  в  його вчиненні та інші обставини,  що  мають  значення  для  правильного вирішення  справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження. 
 
Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані. Винуватість ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису, поясненнями свідків ОСОБА_2 та              ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємоввічливими.
За правилами п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного  чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідальність за  ч. 1 ст. 130 КУпАП  настає, в тому числі,  за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення      ОСОБА_1 11 листопада 2019 року, о 21 год. 45 хв. керував автомобілем "ВАЗ 2106" д.н. НОМЕР_1 по вул. Центральній, 27-Б в с. Бузова                  Києво-Святошинського району Київської області з ознаками наркотичного сп`яніння та, в порушення п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, які підтвердили обставин такої відмови в своїх письмових поясненнях / а.с. 1,2/. Дані відеозапису також підтверджують вищенаведене. 
Крім того, апелянт на відеозаписі не заперечує факту керування транспортним засобом, в протоколі про адміністративне правопорушення  власноручно написав про вживання наркотичних засобів та зобов`язувався не керувати в подальшому автомобілем. Тому доводи ОСОБА_1 про не керування ним транспортним засобом є безпідставними.  
При цьому факт відмови пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не заперечується, а пояснюється необхідністю перебування з дітьми. Звертає на себе увагу та обставина, що ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими у нічний час 11 вересня 2019 року о 21 годині 45 хвилин, протокол про адміністративне правопорушення складено о 22 годині 25 хвилин, з даних відеозапису не вбачається, що апелянт перебував з дітьми та мав необхідність їх доглядати. 
Обставинами, які виключають адміністративну відповідальність згідно          ст. 17 КУпАП є дії особи в стані крайньої необхідності, необхідної оборони, або якщо особа перебувала в стані неосудності.
Під крайньою необхідністю законодавець визначив дію, яка хоч і передбачена КУпАП, або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення проте вчинена для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам, і свободам громадян,установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин  не могла бути усунута  іншими засобами і якщо заподіяна шкоду є менш значною, ніж відвернена.
Повідомлення ОСОБА_1 , що він немає змоги пройти огляд через необхідність догляду за дітьми, та порушення у зв`язку з цим п. 2.5 ПДР України, не підпадає під визначення поняття крайньої необхідності за ст. 18 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Тому вважаю, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1              ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення на  ОСОБА_1 накладено в межах санкції           ч. 1 ст. 130 КпАП України, з урахуванням  характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
                                             
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року, якою  ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.
Постанова  апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Суддя 
Київського апеляційного суду                                                     О.В.Жук