Дата документу 19.02.2020 Справа № 316/2550/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 316/2550/19                                                  Головуючий у 1 інстанції Куценко О.М.
Провадження №22ц/807/669/20                            Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 лютого 2020 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого:        Полякова О.З.,
суддів: Крилової О.В.,
        Кухаря С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з КП «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради.
Зазначала, що працювала у КП «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради з 01 червня 2013 року по 29 квітня 2019 року. 
Під час знаходження у трудових правовідносинах з Боржником, їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 9241,63 грн., підтвердженням чого є розрахунковий лист за квітень 2019 року № 001194Кп, в якому сума до виплати зазначена у розмірі 9241,63 грн. 
Заявниця зазначала, що зверталась до боржника з заявою щодо виплати їй заборгованості, проте на сьогоднішній день заробітна плата ОСОБА_1 не виплачена. 
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просила суд видати судовий наказ про стягнення з КП «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради на її користь, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 9241,63 грн. 
Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу. 
Ухвала суду мотивована тим, що заявницею не дотримано вимог ст.163 ЦПК України, зокрема, не надано документ що підтверджує обставину, якою заявниця обґрунтовує свої вимоги. Щодо наданої копії розрахункового листа за квітень 2019 року, суд першої інстанції зазначив, що розрахунковий лист є інформаційним, яким на виконання ст.110 КЗпПУ та ст.30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець інформує працівника про суми нарахованої зарплати, утримань з неї та суму виплаченої зарплати, і не відноситься до первинних документів про нараховану заробітну плату, а отже не є документом який підтверджує наявність заборгованості по заробітній платі та її розмір.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправомірність висновків суду, просить скасувати ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що розрахунковий лист є достовірним обліком виконуваної працівником роботи, а не інформаційним листом. За приписами ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2020 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21 січня 2020 року (а.с. 33-34) особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 13 грудня 2019 року для надання можливих відзивів на вищезазначену апеляційну скаргу позивача. 
Однак, в строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.
В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
03 лютого 2020 року від ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшло клопотання, про долучення додаткових доказів, що підтверджують вимоги апеляційної скарги. Зазначає, що на момент подання заяви про видачу судового про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з КП «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради сума боргу підприємства складала 9241,63 грн. На теперішній час, сума боргу складає 4764,13 грн., що підтверджується довідкою № 19 від 17 січня 2020 року (а.с. 40) 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, зокрема, про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати (п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).
Стаття 163 ЦПК України містить вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, недодержання яких, як передбачено ч. 1 ст. 165 ЦПК України, є безумовною підставою для відмови у видачі судового наказу.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.
Проте, надані заявницею копії розрахункового листа за квітень 2019 року, в яких зазначені відомості про отриману заробітну плату не є документами, які видані роботодавцем працівникові з приводу нарахованої ними, та невиплаченої заробітної плати. Ненадання заявнику такої довідки свідчить про можливе існування спору щодо розміру заборгованості з заробітної плати або права її отримувати у спірний період.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що заявником до заяви про видачу судового наказу додані саме ті документи, що безспірно підтверджують вимоги заявника.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у видачі судового наказу.
Натомість, додана до клопотання довідка також не може бути підставою для видачі судового наказу, оскільки в ній зазначено, що на момент надання довідки борг підприємства по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 складає 4764,13 грн. Разом з тим, заявниця просила видати судовий наказ про стягнення з КП «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради 9241,63 грн.
Наведене позбавляє дійти висновку про безспірність розміру заборгованості із заробітної плати.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки вони є однобічним твердженням заявника та не узгоджуються з вимогами ст. 161 ЦПК України, відповідно до якої, в наказному провадженні розглядаються вимоги про стягнення заробітної плати нарахованої працівникові, але не виплаченої.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Керуючись ст. ст.  367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року по цій справі – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повна постанова складена 19 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: