ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" січня 2020 р.           Справа№ 925/95/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Козир Т.П. 
          Коробенка Г.П. 
 
при секретарі судового засідання: Вороніній О.С.
за участю представників сторін
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
від третьої особи: не з`явився
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, м. Черкаси
на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.06.2019 (повний текст складено 11.06.2019) 
у справі № 925/95/19 (суддя Кучеренко О.І.) 
за позовом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, м. Черкаси
до: 1. Черкаської районної державної адміністрації, м. Черкаси
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі ЛТД", с. Червона Слобода, Черкаська обл.
третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Мошнівська МТС", с. Мошни, Черкаська обл.
про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації договору,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Черкаської районної державної адміністрації (далі - Черкаська РДА, відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі ЛТД" (далі - ТОВ "Сафарі ЛТД", відповідач 2) про: 
- визнання протиправним та скасування розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 20.07.2018 №301 "Про передачу в оренду земельних ділянок";
- визнання недійсним договору оренди землі від 27.07.2018, який укладений між Черкаською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сафарі ЛТД" на земельні ділянки з кадастровими номерами 7124985000:02:004:0047, 7124985000:02:004:0046 та повернення земельної ділянки державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області;
- скасування державної реєстрації договору оренди землі від 27.07.2018, укладеного між Черкаською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сафарі ЛТД" на земельні ділянки з кадастровими номерами 7124985000:02:004:0047 та 7124985000:02:004:0046.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Черкаська РДА, приймаючи розпорядження №301 від 20.07.2018 та укладаючи договір оренди землі від 27.07.2018, діяла всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності з 2013 року є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області і саме з ним мають укладатися правочини, зокрема, договір оренди землі.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.03.2019 до участі у даній справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Мошнівська МТС" (далі - ТОВ "Мошнівська МТС", третя особа) та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання усіх документів та пояснень з дня отримання позовних матеріалів.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.06.2019 у справі №925/95/19 у позові відмовлено повністю. 
Обґрунтовуючи рішення, місцевий господарський суд вказав про відсутність у справі будь-яких доказів отримання усіма членами колишнього колективного сільськогосподарського підприємства земельної частки (паю) в натурі, доказів на підтвердження передачі земель приватної власності у державну власність чи доказів, які б підтверджували припинення права колективної власності КСП "Дружба". Державний акт на право колективної власності на землю, виданий господарству та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю, а отже і право колективної власності на землю, не скасовано. 
З огляду на встановлені у справі обставини, місцевий господарський суд дійшов висновку, що приймаючи розпорядження "Про передачу в оренду земельних ділянок" від 20.07.2018 №301, Черкаська РДА діяла у межах своєї компетенції, а вказаний акт не порушує права та інтереси ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, як розпорядника землями сільськогосподарського призначення державної власності, а тому вимога про його скасування з підстав наведених позивачем у позові не підлягає задоволенню. Оскільки вимоги про визнання недійсним Договору оренди землі від 27.07.2018, повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору є похідними від основної вимоги про скасування розпорядження, суд першої інстанції визнав їх також безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.  
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ГУ Держгеокадастру у Черкаській області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 04.06.2019 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування підстав, викладених в апеляційній скарзі, позивач зазначає про порушення судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального права. Так, за твердженням апелянта, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що спірні земельні ділянки є невитребуваними паями, державний акт на право колективної власності не припинений і не скасований та неправильно встановлено, що належним розпорядником земельних ділянок з кадастровими номерами 712498500:02:004:0047 та 7124985000:02:004:0046 є Черкаська районна державна адміністрація.
Апелянт зазначає, що відсутність встановлених на місцевості меж земельних ділянок не дає можливості встановити той факт, що земельні ділянки з кадастровими номерами 7124985000:02:004:0047 та 7124985000:02:004:0046 дійсно входили до Державного акту на право колективної власності від 09.10.1995, яким КСП "Дружба" передано 2847,1 га. 
Також, судом першої інстанції, при визначені земельних ділянок з кадастровими номерами 712498500:02:004:0047 та 7124985000:02:004:0046 не витребуваними земельними частками (паями), не встановлено, що дані земельні ділянки підпадають під критерії для визначення ділянок невитребуваними або нерозподіленими частками (паями).
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 925/95/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Агрикової О.В. та Коробенка Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України, та надано апелянту строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали, а також роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.
На виконання вимог ухвали суду від 22.07.2019 заявником усунуто недоліки апеляційної скарги та 13.08.2019 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подано докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 8 644,50 грн. та документ що дає право О.Безбородьку представляти інтереси Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, а саме копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В у відпустці.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019, справу № 925/95/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, справу призначено до розгляду на 17.10.2019.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 оголошено перерву у судовому засіданні до 29.10.2019.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2019 розгляд справи відкладено на 21.11.2019.
21.11.2019 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Кравчука Г.А. на лікарняному.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 у зв`язку з виходом судді Кравчука Г.А. з лікарняного розгляд апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області призначено на 23.01.2020.
Явка представників сторін. 
Представники позивача, відповідачів та третьої особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомленні належним чином, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомили. 
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як убачається із матеріалів справи, розпорядженням голови Черкаської РДА від 09.10.1995 №83 затверджено проект роздержавлення земель Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба", яким передбачено із загальної площі 4490,4 га залишити в державній власності 1643,3 га земель та передати в колективну власність Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" 2847,1 га земель. На підставі цього розпорядження Колективному сільськогосподарському підприємству "Дружба" с. Мошни Черкаського району Черкаської області видано Державний акт про право колективної власності на землю від 09.10.1995 серії ЧР 17-10, у якому зазначено, що власнику передається у колективну власність 2847,1 га землі в межах згідно з планом, який міститься у даному акті, для ведення сільськогосподарського виробництва.
В 2000-2002 роках Черкаським філіалом інституту землеустрою та Черкаським районним земельно-кадастровим бюро було проведено горизонтальну зйомку ділянок , які підлягають поділу на земельні частки (паї).
Черкаським філіалом інституту землеустрою в 2001 році розроблена "Схема поділу земель колективної власності колишнього Колективного підприємств "Дружба". 
Рішенням зборів власників сертифікатів Мошнівської сільської ради (СТОВ "Дружба") від 11.05.2001 було затверджено "Схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї)", якою передбачено розмір і розміщення земельних масивів, що поділяються в натурі на 919 земельних часток (паїв) після закінчення повного технологічного циклу загальною площею 2532,4 га, в тому числі: ділянок першочергового поділу 245,1 га, що діляться на земельні частки (паї).
В процесі виконання підготовчих робіт до розподілу земельних часток (паїв) в натурі, враховуючи зміни внесені в проект роздержавлення, згідно акту обстеження земельних ділянок комісії райдержадміністрації від 10.07.2001, затвердженого рішенням сільської ради від 18.07.2001 № 14-3, було уточнено загальну площу сільськогосподарських угідь, що підлягають поділу на земельні частки (паї). Площа становить 2438,28 га в тому числі: ріллі - 2226,53 га, сіножатей - 193,34 га, пасовищ 18,41 га. Остаточна кількість осіб, що мають право на земельну частку (пай) після уточнення та доповнення становить 923 особи. На 10 ділянках ріллі та 12 ділянках сіножатей і пасовищ проведено організацію території земельних часток (паїв). Для можливості під`їзду до земельних ділянок запроектовано зручну сітку польових шляхів площею 11,78 га шириною 5 метрів.
Уточнений розмір земельної частки (паю) становить 2,60 га, в тому числі: ріллі 2,38 га, сіножатей та пасовищ 0,22 га. Погодження меж земельних часток (паїв) власниками сертифікатів проведено в присутності представників Мошнівської сільської ради, районного відділу земельних ресурсів та суміжних землекористувачів. 
Технічна документація зі складення державних актів на право приватної власності на землю громадянам на території Мошнівської сільської ради Черкаського району розроблена згідно "Методичних рекомендацій щодо передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій". В результаті проведеної роботи за клопотанням Мошнівської сільської ради про виготовлення державних актів на право приватної власності на землю для 109 власників земельних часток (паїв) на земельні ділянки колишнього Колективного підприємства "Дружба" згідно договору з Черкаським обласним головним управлінням земельних ресурсів № 2005-704 від 03.10.05, виготовлено технічну документацію з передачі земельних часток (паїв) в приватну власність 109 власникам земельних ділянок. Заповнені та передані в районний відділ земельних ресурсів бланки державних актів на право приватної власності на землю. 
Рішенням виконавчого комітету Мошнівської сільської ради №43 від 30.05.2001 ТОВ "Мошнівська МТС" у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 10 років надана земельна ділянка для сільськогосподарського виробництва загальною площею 174,3 га: 23,0 га ріллі, 44,2 га пасовищ та 107,1 га сіножатей за рахунок земель резервного фонду Мошнівської сільської ради.
У подальшому згідно розпорядження Черкаської РДА №179 від 13.11.2011 ТОВ "Мошнівська МТС" надано в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 174,2987 га, з них 46,2499 га ріллі, 44,1990 га пасовищ, 83,8498 га сіножатей для ведення сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Мошніської сільської ради, за межами населеного пункту. 
На виконання цього розпорядження 04.07.2013 між Черкаською РДА та ТОВ "Мошнівська МТС" було укладено Договір оренди землі, який зареєстрований у реєстраційній службі Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 19.07.2013 за №1720842; 1724273.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.12.2018 у справі №925/803/18 (залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019) відмовлено ТОВ "Мошнівська МТС" у задоволенні позову до Головного управління Держгеокадстру у Черкаській області про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 04.07.2013 в редакції запропонованій позивачем.
Постановою Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №925/803/19 рішення місцевого господарського суду від 26.12.2018 та постанова суду апеляційного суду від 19.03.2019 залишено без змін з урахуванням мотивів, що викладені у цій постанові. Зокрема, касаційний суд виключив з мотивувальних частин вказаних судових рішень висновки судів щодо застосування до спірних правовідносин положень ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", визнавши, що переважне право орендаря (ТОВ "Мошнівська МТС"), передбачене ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" припинилось, а договір оренди припинив свою дію 04.07.2018 в зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, відповідно до положень ст. 31 вказаного Закону, оскільки сторони спору не досягли згоди щодо поновлення Договору та додаткова угода до Договору про його поновлення не була укладена сторонами у місячний строк, як цього вимагає ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". 
Судами у справі №925/95/19 встановлено, що наявними у матеріалах справи кадастровими планами земельних ділянок (які є невід`ємними частинами договору) підтверджується, що в оренду ТОВ "Мошнівська МТС" було передано земельні ділянки з кадастровими номерами: 7124985000:02:004:0046 та 7124985000:02:004:0047. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №6471703 від 19.07.2013 убачається, що державну реєстрацію права оренди позивача за договором б/н від 04.07.2013 проведено 04.07.2013.
Крім того, суди встановили, що земельні ділянки, які є предметом спірного Договору оренди, знаходяться в адміністративних межах Мошнівської сільської ради, за межами населеного пункту, мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державної форми власності, а тому повноваження по розпорядженню такими земельними ділянками відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.
Розпорядженням Черкаської РДА №301 від 20.07.2018 (оспорюване позивачем розпорядження) вирішено передати ТОВ "Сафарі ЛТД" нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки (паї) площею 130,0997 га з кадастровим номером 7124985000:02:004:0046 та 44,1990 з кадастровим номером 7124985000:02:004:0047. Земельні ділянки передаються в оренду до моменту отримання їх власниками (спадкоємцями) документів на право власності на земельні ділянки, але не більше як на 20 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту.
27.07.2018 між Черкаською РДА (орендодавець, перший відповідач у справі) та ТОВ "Сафарі ЛТД" (орендар, другий відповідач у справі) був укладений Договір оренди землі (далі - Договір оренди землі), за умовами якого орендодавець на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації №301 від 20.07.2018 передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки (паї) з кадастровим номером 7124985000:02:004:0046 та 7124985000:02:004:0047 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Мошнівської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області, за межами населеного пункту.
Відповідно до пункту 2.1 зазначеного Договору в оренду передаються нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки (паї) загальною площею 174,2987 га, з них 44,1990 га пасовища, 83,8498 га сіножаті,46,2499 га ріллі, що знаходяться в адмінмежах Мошнівської сільської ради, Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту. Договір укладено до моменту отримання власниками (спадкоємцями) документів на право власності на земельні ділянки але не більше як на 20 років Після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 дів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 7 договору).
З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 27.07.2018 зареєстровано за ТОВ "Сафарі ЛТД" право оренди земельних ділянок з кадастровим номером 7124985000:02:004:0046 та з кадастровим номером 7124985000:02:004:0047.
Суть спору полягає в тому, що ГУ Держгеокадастру у Черкаській області наполягає на віднесенні спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту саме до земель державної форми власності, а не до нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок (паїв), а тому повноваження щодо розпорядження такими земельними ділянками у Черкаської РДА відсутні. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Частиною 1 ст. 79 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
За правилами ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Обов`язок органів державної влади і органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України закріплений в ст. 19 Конституції України.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі.
Згідно вимог, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 122 ЗК України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
За приписами ст. 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.
Як убачається із змісту розпорядження Черкаської РДА №301 від 20.07.2018, яке є предметом оскарження у дані судовій справі, ТОВ "Сафарі ЛТД" передано в оренду земельні ділянки з кадастровими номерами 7124985000:02:004:0046, 7124985000:02:004:0047 площею відповідно 130,0997 га і 44,1990 га як нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки (паї) в адмінмежах Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту. 
Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено в Законі України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) " від 05.06.2003 №899-IV (із змінами і доповненнями).
Частиною 1 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Відповідно до п. 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю (п. 16 Перехідних положень ЗК України).
Згідно з ст. 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) " підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.
Відповідно до вказаної статті Закону у разі подання заяв про виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (ст. 11 Закону).
Тобто, в подальшому, для осіб, які здійснюють оформлення державного акта на право приватної власності, необхідно відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку. Однак вказаний обов`язок визначений лише для власників земельних часток (паїв). 
Враховуючи положення п. 3 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та вимоги до форми сертифіката на право на земельну частку (пай), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 №801 "Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)", встановлення розмірів земельної частки (паю) передбачається в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
За змістом положень Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" (в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного розпорядження від 20.07.2018), Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка - це земельна ділянка, що була запроектована в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), проте не була розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) через неявку на збори осіб - власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців. Статус невитребуваних нерозподілені земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок. 
Разом із тим на відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначено в умовних кадастрових гектарах.
Отже земельні ділянки державної або комунальної власності та земельні частки (паї) є різними об`єктами земельних відносин і мають різний правовий режим, а договір оренди земельної частки (паю) та договір оренди земельної ділянки є самостійними договорами з різним предметом, оскільки за договором оренди земельної частки (паю) предметом договору є земельна частка (пай), а за договором оренди земельної ділянки предметом є земельна ділянка. У випадку оренди земельної частки (паю) встановлюються орендні відносини щодо права на земельну частку (пай), не визначену в натурі земельну ділянку, посвідчену сертифікатом. Орендні відносини повинні оформлюватися договором, як у разі оренди земельної частки (паю), так і у випадку земельної ділянки.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.01.2010 у справі № 6-6200св09. 
За умовами п. 12 постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) " № 122 від 04.02.2004 нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного розпорядження від 20.07.2018) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.
З викладеного вбачається, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій, а відтак надання таких ділянок у користування здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування відповідно до наданих їм повноважень до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.
Відтак, законодавством передбачена можливість раціонального використання земельних часток до оформлення їхніми власниками правовстановлюючих документів з можливістю надходження коштів до бюджету.
При цьому оренда нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок не є сталою і не може забезпечити постійну площу орендованої земельної ділянки, оскільки земельні ділянки надаються на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.
Із вищезазначених норм спеціального законодавства вбачається, що передача нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) в оренду унеможливлює розроблення технічної документації на землю потенційним орендарем та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці за такою документацією. 
За змістом розпорядження Черкаської РДА № 301 від 20.07.2018 здійснена передача відповідачу 2 в оренду земельних ділянок з конкретно визначеними кадастровими номерами 7124985000:02:004:0046 та 7124985000:02:004:0047, що, в свою чергу, виключає статус цих земельних ділянок як нерозподілених (не витребуваних) часток (паїв), які можуть передаватися в оренду районними державними адміністраціями в порядку, визначеному ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".
Крім того, оскаржуване розпорядження Черкаської РДА не містить інформації щодо належності вказаних земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству, а також відсутня інформація на підставі яких сертифікатів та/чи контурів полів згідно технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), вказані земельні ділянки були передані в оренду відповідачу 2. 
Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне врахувати обставини, встановлені судами при розгляді справи №925/803/19 за позовом ТОВ "Мошнівська МТС" до Головного управління Держгеокадстру у Черкаській області за участю третіх осіб: Мошнівської сільської ради, Черкаської РДА, ТОВ "Сафарі ЛТД", про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 04.07.2013 в редакції запропонованій позивачем, які відповідно до вимог ч.4 ст.75 ГПК України не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
Так, зокрема судами при розгляді справи №925/803/19 встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами 7124985000:02:004:0046 та 7124985000:02:004:0047, які були предметом Договору оренди землі, укладеного 04.07.2013 між ТОВ "Мошнівська МТС" та Черкаською РДА, знаходяться в адміністративних межах Мошнівської сільської ради, за межами населеного пункту, мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державної форми власності, а тому повноваження по розпорядженню такими земельними ділянками відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.
Зазначені обставини унеможливлюють віднесення цих земельних ділянок до нерозподілених (невитребуваних) часток (паїв).
Водночас, при визначенні статусу спірних земельних ділянок суттєве значення має також той факт, що до формування спірних земельних ділянок площами відповідно 130,0997 га і 44,1990 га з присвоєнням їм кадастрових номерів 7124985000:02:004:0046 та 7124985000:02:004:0047, це була одна земельна ділянка загальною площею 174,3га, яка за рішенням виконавчого комітету Мошнівської сільської ради №43 від 30.05.2001 передавалась у тимчасове довгострокове користування ТОВ "Мошнівська МТС" як землі резервного фонду Мошнівської сільської ради. 
За приписами ч. ч. 6, 13, 15 ст. 5 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі КСП "Дружба" Державного акта про право колективної власності на землю від 09.10.1995) площа земель, що передається у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходяться у віданні відповідної Ради і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд тощо) і у власності громадян;  сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів; резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.
Отже, враховуючи встановлені обставини справи у сукупності та наведені правові норми, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що спірні земельні ділянки відносяться до земель резервного фонду державної форми власності. Матеріали справи не містять доказів на спростування вказаної обставини.
Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
За змістом ч. 3 ст. 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.
Розпорядження Черкаської РДА №301 від 20.07.2018 прийнято з перевищенням повноважень. В порушення положень ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та ст. 122 Земельного кодексу України Черкаська РДА розпорядилась земельними ділянками сільськогосподарського призначення, які не були віднесені до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 20.07.2018 №301 "Про передачу в оренду земельних ділянок". 
Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання недійсним Договору оренди землі, укладеного 27.07.2018 між Черкаською РДА та ТОВ "Сафарі ЛТД", колегія суддів апеляційного господарського суду враховує таке.
Згідно з ст. ст. 15, 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже господарський договір, в т.ч. Договір оренди землі від 27.07.2018 може бути визнаний недійсним за наявності двох умов:
- порушення ним прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача;
- наявності передбачених законом підстав для визнання договору недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, зокрема:
- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України);
- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України);
- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст.203 ЦК України); 
- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст.203 ЦК України).
За приписами ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Оскільки спірний Договір оренди землі укладено на підставі розпорядження Черкаської РДА від 20.07.2018 № 301, яке винесено з порушенням вимог чинного законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що вказаний договір є таким, що суперечить положенням ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та ст. 122 Земельного кодексу України і підлягає визнанню недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України. 
Статтею 216 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.
Щодо позовних вимог в частині повернення земельної ділянки колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскільки ці вимоги є похідними від вимог про визнання недійсним договору оренди землі та приймаючи до уваги те, що спірний Договір оренди землі, укладено в порушення вимог чинного законодавства, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Одночасно із вищезазначеними позовними вимогами ГУ Держгеокадастру у Черкаській області заявлено вимогу про скасування державної реєстрації Договору оренди землі від 27.07.2018, укладеного між Черкаською РДА та ТОВ "Сафарі ЛТД" на земельні ділянки з кадастровими номерами 7124985000:02:004:0047 та 7124985000:02:004:0046.
Матеріалами справи підтверджено, що вказаний спірний Договір не реєструвався, а відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за ТОВ "Сафарі ЛТД" 27.07.2018 зареєстровано право оренди земельних з кадастровим номером 7124985000:02:004:0046 та з кадастровим номером 7124985000:02:004:0047.
Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. 
Протягом розгляду справи в суді першої інстанції позивач зазначеного предмету позову не змінював, відповідної заяви не подавав.
Отже визначені наведеними нормами ГПК України права, що належать тільки позивачу, певним чином визначають диспозитивність господарського процесу. Принцип диспозитивності у господарському процесі означає, що процесуальні правовідносини виникають, змінюються і припиняються за ініціативи безпосередніх учасників спірних матеріальних правовідносин, які мають можливість за допомогою господарського суду розпоряджатися процесуальними правами і спірним матеріальним правом. 
Згідно зі ст. 14 ГПК України ("Диспозитивність господарського судочинства") суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.
Таким чином, попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, від 18.03.2019 у справі № 908/1165/17, від 15.05.2019 у справі № 923/565/18.
З огляду на встановлену відсутність факту державної реєстрації Договору оренди землі, укладеного 27.07.2018 між Черкаською РДА та ТОВ "Сафарі ЛТД" на земельні ділянки з кадастровими номерами 7124985000:02:004:0047 та 7124985000:02:004:0046, підстави для задоволення позовних вимог щодо скасування державної реєстрації цього Договору відсутні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість доводів позивача стосовно того, що при прийнятті розпорядження №301 від 20.07.2018 про передачу ТОВ "Сафарі ЛТД" земельних ділянок за кадастровими номерами 7124985000:02:004:0047 та 7124985000:02:004:0046 площею відповідно 130,0997 га і 44,1990 га та укладенні Договору оренди землі від 27.07.2018 Черкаська РДА діяла всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності з 2013 року є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області і саме з ним мають укладатися правочини, зокрема договір оренди землі.
Отже апеляційна скарга ГУ Держгеокадастру у Черкаській області з огляду на дослідженні та встановлені обставини підлягає частковому задоволенню. 
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За встановлених у даній справі обставин Північний апеляційний господарський дійшов висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним (незаконним) та скасування розпорядження Черкаської РДА №301 від 20.07.2018, визнання недійсним договору оренди землі від 27.07.2018, який укладений між Черкаською РДА та ТОВ "Сафарі ЛТД" на земельні ділянки з кадастровими номерами 7124985000:02:004:0047 та 7124985000:02:004:0046 та повернення цих земельних ділянок державі в особі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області. Отже апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Судові витрати.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги відповідно до вимог ст.129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.06.2019 у справі №925/95/19 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 04.06.2019 у справі №925/95/19 скасувати.
3 Прийняти нове рішення, яким позов Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області задовольнити частково.
4. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 20.07.2018 №301 "Про передачу в оренду земельних ділянок".
5. Визнати недійсним договір оренди укладений між Черкаською районною державною адміністрацією та ТОВ "Сафарі ЛТД" від 27.07.2018 на земельні ділянки з кадастровим номерами 7124985000:02:004:0047 та 7124985000:02:004:0046 та повернути земельну ділянку державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.
6. В решті позову відмовити. 
7. Стягнути з Черкаської районної державної адміністрації на користь Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 коп.) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі ЛТД" на користь Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 коп.) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
9. Стягнути з Черкаської районної державної адміністрації на користь Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 2 881, 50 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню п`ятдесят коп.) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі ЛТД" на користь Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 2 881, 50 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню п`ятдесят коп.) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
11. Доручити Господарському суду Черкаської області видати відповідні накази на виконання даної постанови з зазначенням відповідних реквізитів. 
12. Матеріали справи №925/95/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 24.02.2020. 

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.П. Коробенко