Ухвала
    
17 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 336/4247/18
провадження № 61-538ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2019 року та постанову Запорізькогоапеляційного суду від 25 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант», третя особа - ОСОБА_3 , про зобов`язання виплатити страхове відшкодування, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у серпні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» (далі - ТДВ СК «Мотор-Гарант»),уточнивши позовні вимоги, вказував, що виплатив стягнуту судом суму збитків у розмір 9 850,50 грн ОСОБА_4 , у зв`язку з чим просив зобов`язати відповідача здійснити на його користь виплату цієї суми.
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2019 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
 
28 грудня 2019 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2019 року. ОСОБА_1 просить скасувати рішення першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2019 року справу № 336/4247/18 призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у малозначній справі. 
 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також справа становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується зобов`язання виплатити страхове відшкодування. 
 
Проте  ОСОБА_1 не обґрунтовує, у чому проявляється значний суспільний та чому касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес та касаційна скарга стосується питань права, що мають фундаментальне значення для єдиної правозастосовчої практики. 
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2019 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2019 року та постанову Запорізькогоапеляційного суду від 25 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант», третя особа - ОСОБА_3 , про зобов`язання виплатити страхове відшкодування.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                    І. О. Дундар