ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року	 	Справа № 1.380.2019.003650 пров. № 857/12282/19	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Большакової О.О., Старунського Д.М.,
при секретарі судового засідання - Галаз Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі №1.380.2019.003650 (суддя Кухар Н.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, -
ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - Головне управління) в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління по невиплаті позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 38940 грн; стягнути з відповідача відповідну суму коштів матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 38940 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права та окремі обставини справи вказує, що у відповідності до пункту 357.1 статті 357 Податкового кодексу України (далі - ПК) та постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 30.10.1998 року №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплата пенсій і грошової допомоги», допомога для оздоровлення нараховується: 1) згідно з наказу установи щодо надання основної щорічної відпустки; 2) виплачується за наявності та в межах асигнувань, що виділяються на утримання відповідного органу; 3) і є правом, а не обов`язком керівника державного органу. Зазначає, що листом Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) від 02.01.2019 №85/7/99-99-05-02-01-17 «Про розпис Державного бюджету України на 2019 рік» скеровано витяг з розподілу показників зведених кошторисів на 2019 рік відповідно до якого встановлювалась сума грошового забезпечення військовослужбовців на 2019 рік. Відповідно до витягу з розподілу показників зведених кошторисів на 2019 рік, прийнятий кошторис на 2019 рік, який затверджений ДФС 18.01.2019 відповідно до зазначених документів у 2019 році по КЕВК 2112 не передбачено виплату матеріальної допомоги. З урахуванням наведеного, вказує, що підстави для нарахування та виплати допомоги для оздоровлення у позивача відсутні. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
В свою чергу, відповідач не забезпечив явку у судове засідання представника, повноваження якого підтвердженні відповідно до вимог частини третьої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час апеляційного розгляду справи; далі - КАС).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем був написаний відповідний рапорт про надання йому частини чергової відпустки за 2019 рік із виплатою йому грошової допомоги на оздоровлення, такий безспірно мав право на отримання грошової допомоги на оздоровлення, виплата якої передбачена чинним законодавством та є частиною його грошового забезпечення, оскільки така передбачена та надається особам рядового і начальницького складу в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 10.10.2018 позивач звернувся до начальника Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник - Головне управління) із рапортом, в якому просив надати частину чергової відпустки за 2019 рік в кількості 15 діб з 02.01.2019 року із виплатою матеріальної допомоги. (а.с.15).
Наказом відповідача «Про відпустки» від 02.01.2019 №11-в (далі - Наказ №11-в) було надано підполковнику податкової міліції ОСОБА_1, старшому оперуповноваженому з особливо важливих справ відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів, оперативного управління Головного управління (далі - Посада), частину чергової відпустки за 2019 рік у кількості 15 діб, з 02.01. по 17.01.2019, з виплатою йому матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. (а.с.13).
Наказом Головного управління «По особовому складу» від 23.01.2019 року № 42-о у відповідності до «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України», затвердженого постановою КМУ «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» від 29.07.1991 №114, із змінами та доповненнями (далі - Постанова №114, Положення №114 відповідно), та постановою КМУ «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення вислуги років, призначення пенсії і грошової допомоги» від 30.10.1998 №1716, звільнено з податкової міліції у відставку, із зняттям з військового обліку за пунктом 65 підпункту «а» (за віком) підполковника податкової міліції ОСОБА_1 з 25.01.2019, виплативши йому компенсацію за невикористану відпустку за 2004 рік у кількості 15 діб, за 2013 рік у кількості 40 діб, за 2016 рік у кількості 30 діб, за 2017 рік у кількості 17 діб, за 2018 рік у кількості 17 діб та одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 10 постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393, із змінами та доповненнями по вислузі років 26 років 06 місяців 11 днів (а.с.26).
Наказом відповідача «Про відпустки» від 24.01.2019 №60-о (далі - Наказ №60-о) було виключено з Наказу №11-в, виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, зокрема ОСОБА_1 (а.с.14).
Підстава: лист управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Головного управління від 21.01.2019 №33/05.5.-37, лист ДФС від 02.01.2019 №85/7/99-99-05-02-01-17 «Про розпис Державного бюджету України на 2019 рік», витяг з розподілу показників зведених кошторисів на 2019 рік, розрахункових видатків по оплаті праці з нарахуваннями на 2019 рік, затвердженого начальником Головного управління І.Кондро., у 2019 році по КЕКВ 2112 не передбачено виплату матеріальної допомоги на оздоровлення. (а.с.14).
Згідно листа Головного управління адресованому позивачу, вбачається що на момент надання чергової відпустки за 2019 рік Наказом № 11-в складовими місячного грошового забезпечення позивача були: посадовий оклад в розмірі 5500 грн; оклад за спеціальним званням в розмірі 1410 грн, відсоткова надбавка за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу та окладу за спеціальним званням в сумі 3455 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від посадового окладу в сумі 82 грн; премія за підсумками роботи за листопад 2018 року, виплачена у грудні 2018 року в сумі 15750 грн, та премія за підсумками роботи за грудень 2018 року виплачена у грудні 2018 року в сумі 12000 грн. Зазначено, що місячне грошове забезпечення станом на 02.01.2019 становить 38940 грн (а.с.23).
Частиною першою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №2011-XII) передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Пунктом 12 Положення №114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.
Пунктом 5 постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 передбачено надання один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно пункту 3 розділу 1 «Порядку виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 17.07.2018 №616 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 за №928/32380; далі - Наказ №616, Порядок №616 відповідно) грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з:
1) посадового окладу;
2) окладу за спеціальним званням;
3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій;
4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.
У відповідності до пункту 2 розділу 5 Порядку №616 керівник ДФС та керівники її територіальних органів у межах асигнувань, що виділяються на утримання відповідного органу, мають право надавати один раз на календарний рік особам начальницького складу податкової міліції допомогу для оздоровлення під час надання чергової відпустки в розмірі місячного грошового забезпечення. Допомога надається відповідно до наказу: 1) ДФС - для першого заступника, заступника Голови ДФС за погодженням з Міністром фінансів України, для керівників, заступників керівників та інших осіб начальницького складу податкової міліції структурних підрозділів апарату ДФС, перших заступників, заступників керівників територіальних органів ДФС, крім ДПІ, для осіб начальницького складу податкової міліції підрозділів оперативного документування; 2) територіального органу ДФС - для керівників, заступників керівників та інших осіб начальницького складу податкової міліції структурних підрозділів цього територіального органу ДФС, а також для перших заступників, заступників керівників територіальних органів ДФС нижчого рівня. Допомога надається згідно з наказом відповідного органу ДФС про відпустку, який готує служба управління персоналом.
Проект наказу про відпустку особам начальницького складу податкової міліції підрозділів оперативного документування готує управління оперативного документування Головного оперативного управління ДФС.
З огляду на викладені норми, допомога на оздоровлення є складовою грошового забезпечення працівника податкової міліції, надається одночасно з наданням чергової відпустки і підлягає обов`язковій виплаті.
Враховуючи наведене, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем було написано рапорт на виплату йому відповідної матеріальної допомоги на оздоровлення при щорічній основній відпустці та згідно Наказу №11-в було надано матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, що надало право в майбутньому на використання позитивного права щодо отримання позивачем матеріальної допомоги на оздоровлення згідно Закону №2011-XII.
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції за якими останній безспірно мав право на отримання грошової допомоги на оздоровлення, виплата якої передбачена чинним законодавством та є частиною його грошового забезпечення, так як така визначена та надається особам рядового і начальницького складу в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.
При цьому, спірна виплата не може бути поставлена у залежність від видатків бюджету на утримання податкового органу.
Крім того, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке полягало у відкритті спрощеного позовного провадження в адміністративній справі та її призначення без повідомлення учасників справи.
Так, відповідно до частини другої статті 12 КАС спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо, зокрема справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище (пункт 1 частини шостої статті 12 КАС). 
З матеріалів справи видно, що вимога позивача стосується стягнення з відповідача відповідної суми коштів матеріальної допомоги на оздоровлення право на виплату якої у нього виникло у зв`язку з проходження ним публічної служби.
За вимогами частини першої статті 260 КАС питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (частина перша статті 261 КАС).
Як підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення копію ухвали суду першої інстанції про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі скаржником отримано 25.07.2019 та протягом 15 днів від цієї дати ним подано відзив на позов до якого також долучено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Водночас, згідно з частиною шостою статті 262 КАС суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Таким чином, оскільки розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження передбачено нормами КАС, то розгляд справи у відповідному порядку не може вважатися порушенням права сторін на справедливий суд.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС. 

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	Д. М. Старунський  	
Повне судове рішення складено 20 січня 2020 року.