ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року	Львів	Справа № 460/1094/19 пров. № А/857/1198/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді – Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І. М., Онишкевича Т. В., 
за участю секретаря судового засідання – Цар М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від              17 жовтня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Дудар О. М. у м. Рівне) у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування припису, 

                                                          ВСТАНОВИВ:
08 травня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот» (далі –                          ПАТ «Рівнеазот») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України, в якому просить визнати протиправним та скасувати припис відповідача від 21 березня 2019 року № 472-14/06.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що жодних порушень вимог законодавства у сфері надрокористування ним допущено не було, відтак, вимога про усунення виявлених під час проведення перевірки порушень складена без наявності передбачених чинним законодавством України підстав, є незаконною та такою, що порушує його право на користування надрами.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року позов задоволено повністю.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що в позовній заяві ПАТ «Рівнеазот» визнає порушення, встановлені при проведенні перевірки, а саме: що ним не було проведено оцінку впливу на довкілля, не було внесено зміни до спеціального дозволу в частині виключення особливої умови № 9, не надано договору про здійснення моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов спеціального дозволу на користування надрами № 5558 від 30 травня 2012 року на підтвердження виконання особливої умови № 9, не погоджено План видобування питних підземних вод Хотинського родовища (свердловини № 2, 4, 5, 6, 9, 11) на 2019 рік з органами Держпраці, не зупинене видобування надр після зупинення дії спеціального дозволу, не було виконано законну вимогу перевіряючих щодо надання персональних даних стосовно голови Правління ПАТ «Рівнеазот» з метою уникнення адміністративної відповідальності останнім. Зазначає, що при проведенні планового заходу щодо позивача ним дотримано строки такого, передбачені частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Крім цього, вказує, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що екологічна картка та висновок експерта, як і затверджений проект зон санітарної охорони свердловин та технічна документація із землеустрою є різними документами за своєю суттю та юридичною силою і наслідками, відтак, наявність одного з них не виключає необхідність в оформленні другого.
ПАТ «Рівнеазот» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.
В судове засідання з розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30  травня 2012 року ПАТ «Рівнеазот» видано спеціальний дозвіл на користування надрами № 5558 з метою видобування питних підземних вод для господарсько-побутових потреб на Хотинському родовищі (свердловини №№ 2, 4, 5, 6, 9, 11).
На підставі наказів Державної служби геології та надр України від 28 листопада 2018 року № 450 «Про затвердження Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України на 2019 рік» та від 06 лютого 2019 року № 45 «Про проведення планових заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України у березні 2019 року» та направлення на проведення перевірки від 07 березня 2019 року № 412-14/06 посадовими особами Центрального міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України у період 20-21 березня 2019 року проведено перевірку дотримання ПАТ «Рівнеазот» вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (води, грязі лікувальні), за результатами якої складено акт від 21 березня 2019 року № 06-04/25/2019-11/п (62).
Вказаний акт перевірки містить висновок про такі порушення, допущені позивачем:
1) відсутній акт про передачу розвіданого Хотинського родовища для промислового освоєння відповідно до запасів, затверджених протоколом ДКЗ України від 26 жовтня 2009 року № 1834, чим порушено вимоги статті 40 Кодексу України про надра та Порядку передачі розвіданих родовищ корисних копалин для промислового освоєння, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 1995 року № 114 (далі – Порядок №114);
2) не виконуються вимоги пункту 5.3 Угоди про умови користування надрами від 30 травня 2012 року № 5558 в частині дотримання вимог законодавства України чинних стандартів, правил, норм виконання робіт, пов`язаних з користуванням надрами, забезпечення безпеки навколишнього природного середовища, а саме: не проведено обов`язкової оцінки впливу на довкілля під час видобування корисних копалин (питних підземних вод) ділянки Хотинського родовища, чим порушено статтю 24 Кодексу України про надра та вимоги Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (далі– Порядок № 615);
3) не надано договір про здійснення моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов. Не приведено у відповідність згідно із змінами законодавства пункт 9 особливих умов спеціального дозволу на користування надрами від 30 травня 2012 року № 5558, а саме: не внесені зміни до спеціального дозволу на користування надрами в частині особливих умов (пункт 9 "Обов`язковий моніторинг та наукове супроводження виконання особливих умов передбачених дозволом та угодою про умови користування надрами відповідно до абзацу третього пункту 26 Порядку № 615) спеціального дозволу на підставі відміни виконання абзацу третього пункту 26 Порядку № 615, чим порушено пункт 17 Порядку № 615;
4) не встановлені органами місцевого самоврядування межі зон санітарної охорони, чим порушено статтю 93 Водного кодексу України;
5) не виконується пункт 3 особливих умов спеціального дозволу на користування надрами від 30 травня 2012 року № 5558, а саме не виконуються умови Держгірпромнагляду України від 01 червня 2010 року №1/02-7.12/3559 в частині погодження Плану видобування питних підземних вод Хотинського родовища (свердловини №№ 2, 4, 5, 6, 9, 11) відомчим водозабором ПАТ «Рівнеазот» на 2019 рік з органами Держпраці, чим порушено статтю 51 Кодексу України про надра;
6) позивач після зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами не зупинив проведення на наданій йому в користування ділянці надр роботи, передбачені спеціальним дозволом на користування надрами від 30 травня 2012 року № 5558 (дія дозволу зупинена з 28 серпня 2017 року відповідно до наказу Держгеонадр від 28 серпня 2017 року №377), оскільки відповідно до Звітних балансів використання підземних вод за 2017-2018 роки (Звітність за формою 7-гр) та Журналу обліку водопостачання водовимірювальними приладами та обладнанням (розпочатий 01.01.2017) видобуток у період з 29 серпня 2017 року по 20 березня 2019 року склав 979,537 тис. м. куб., чим порушено статтю 24 Кодексу України про надра та пункт 22 Порядку № 615;
7) не виконано пункти 1, 2, 5 припису Держгеонадр України від 07 липня 2016 року №825-14/06 в частині нескладення акта про передачу родовища для промислового освоєння відповідно до вимог Порядку № 114, невнесення змін до спеціального дозволу на користування надрами від 30 травня 2012 року №5558 у зв`язку з виключенням абзацу 3 пункту 26 Порядку №615 щодо обов`язкового моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов, передбачених дозволом та угодою про умови користування надрами та невстановлення меж зон санітарної охорони органами місцевого самоврядування, чим порушено статтю 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»;
8) не виконується стаття 5.3 Угоди про умови користування надрами «дотримуватися вимог законодавства України, чинних стандартів, правил, норм пов`язаних з користуванням надрами», а саме: на підставі частини першої статті 8 та cтатті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не надано відповідь на запит Держгеонадр від 20 березня 2019 року № 464-14/06 щодо порушення особливих умов спеціального дозволу за користування надрами від 30 травня 2012 року №5558, якщо це не пов`язано з отриманням доходу у великих розмірах (частина четверта статті 57 Кодексу України про адміністративні правопорушення), чим порушено статтю 24 Кодексу України про надра та вимоги Порядку №615.
На підставі висновків акта перевірки, заступником начальника Центрального міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України Міщенко Р. В. винесено припис про усунення виявлених порушень від 21 березня 2019 року № 472-14/06, відповідно до якого ПАТ «Рівнеазот» зобов`язано у строк до 26 квітня 2019 року усунути виявлені порушення та подати в письмовій формі матеріали, що підтверджують факт усунення цих порушень.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновок відповідача щодо вчинення позивачем порушень, зафіксованих в акті перевірки, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, відтак, припис про усунення таких порушень є протиправним.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр і діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1174 (далі - Положення № 1174).
Згідно з підпунктом 12 пункту 4 Положення № 1174 Держгеонадра відповідно до покладених завдань здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним їх використанням.
Статтею 14 Кодексу України про надра передбачено, що надра надаються у користування, зокрема, для видобування корисних копалин.
На кожний вид користування надрами в межах конкретної ділянки надається окремий дозвіл (пункт 3 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615).
З моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами у користувача надр виникають права та обов`язки, передбачені Кодексом України про надра, Порядком № 615 тощо.
Так, відповідно до статті 24 Кодексу України про надра користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.
З метою виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр Держгеонадра здійснюють державний геологічний контроль, механізм проведення якого регулюється Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідно до статті 7 якого за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.
У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
З системного аналізу наведених норм права вбачається, що Держгеонадра уповноважена здійснювати геологічний контроль суб`єктів господарювання з метою виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. При цьому, у разі виявлення за результатами здійснення планового або позапланового заходу порушення вимог законодавства Держгеонадра складає припис щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відповідно до статті 40 Кодексу України про надра розвідані родовища корисних копалин, у тому числі техногенні, або їх ділянки, запаси корисних копалин яких оцінено, включаються до Державного фонду родовищ корисних копалин і передаються для промислового освоєння в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Умови передачі для промислового освоєння розвіданих родовищ корисних копалин, у тому числі техногенних, або їх ділянок, запаси корисних копалин яких оцінені та визнані підготовленими до промислового освоєння Державною комісією по запасах корисних копалин (далі - ДКЗ) і які включені до державного фонду родовищ корисних копалин, визначені Порядком № 114.
Пунктами 4, 6, 7 Порядку № 114 передбачено, що для передачі родовища корисних копалин у промислове освоєння спільним наказом підприємства, яке проводило геологорозвідувальні роботи, та підприємства, яке приймає родовище в промислове освоєння, утворюється міжвідомча комісія.
До складу міжвідомчої комісії включаються представники підприємства, яке проводило геологорозвідувальні роботи, підприємства, яке приймає родовище, та представники органів державного геологічного контролю і державного гірничого нагляду (за згодою).
Передача родовищ корисних копалин, у тому числі техногенних, або їх ділянок оформлюється актом, який підписується головою та всіма членами міжвідомчої комісії. До акта додаються довідки, протоколи, описи та інші документи, зазначені в пункті 3 цього Порядку. Наявність суперечностей між членами міжвідомчої комісії фіксується актом.
Акт міжвідомчої комісії є підставою для віднесення запасів корисних копалин розвіданого родовища у державному фонді родовищ корисних копалин на баланс підприємства, яке прийняло родовище для промислового освоєння.
Як встановлено з матеріалів справи, при проведенні перевірки відповідачем встановлено відсутність у ПАТ «Рівнеазот» акта про передачу розвіданого Хотинського родовища для промислового освоєння відповідно до запасів, затверджених протоколом ДКЗ України від 26 жовтня 2009 року № 1834.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком, оскільки такий акт у позивача був наявний (акт від 25 листопада 2012 року).
Крім того, 27 жовтня 2016 року було складено новий акт передачі родовища для промислового освоєння, який надісланий позивачем для погодження органу геологічного контролю листом від 10 листопада 2016 року №3867.
Згідно з листом від 03 лютого 2017 року №2516/13/10-17 Державна служба геології та надр України повідомила позивача про те, що Держгеонадра не здійснюють погодження передачі родовищ для промислового освоєння, у зв`язку з чим повернуто акт передачі Хотинського родовища для промислового освоєння.
Також судом першої інстанції правильно враховано, що наявність акта підтверджено рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі №817/839/18, яке набрало законної сили 16 липня 2019 року, відтак, в силу вимог частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вказана обставина не підлягає доказуванню.
Таким чином, на момент проведення перевірки у ПАТ «Рівнеазот» був наявний належним чином складений акт про передачу розвіданого Хотинського родовища для промислового освоєння відповідно до запасів, затверджених протоколом ДКЗ України від 26 жовтня 2009 року № 1834, а тому вказане порушення протиправно відображене в оскаржуваному приписі, як таке, що підлягає усуненню.
Що стосується встановленої Держгеонадра необхідності проведення позивачем оцінки впливу на довкілля під час видобування питних підземних вод, то слід зазначити, що правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля встановлені Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23 травня 2017 року № 2059-VIII, який введений в дію 18 грудня 2017 року.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
Пунктом 3 частини третьої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» передбачено, що видобування корисних копалин належить до другої категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля подаються суб`єктом господарювання для отримання рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування про провадження планованої діяльності, яке є підставою для початку провадження цієї діяльності, встановлює (затверджує) параметри та умови провадження планованої діяльності і приймається у формі документа дозвільного характеру або іншого акта органу державної влади чи органу місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством для відповідних рішень.
Відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3 цього Закону.
Таким чином, здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності з видобування корисних копалин, а у разі, якщо таке рішення було отримано до набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» - лише при розширенні та зміні, включаючи перегляд або оновлення умов провадження планованої діяльності, встановлених (затверджених) рішенням про провадження планованої діяльності або подовження строків її провадження, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, перепрофілювання діяльності з видобування корисних копалин.
Як встановлено з матеріалів справи, спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування питних підземних вод для господарсько-побутових потреб був виданий ПАТ «Рівнеазот» 30 травня 2012 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».
Враховуючи викладене, а також відсутність доказів розширення та зміни умов провадження позивачем планованої діяльності з видобування корисних копалин, в останнього відсутній обов`язок здійснювати оцінку впливу на довкілля, що свідчить про протиправність відображення вказаного положення як порушення, що підлягає усуненню, в оскаржуваному приписі.
Що стосується зазначення в пункті 3 оскаржуваного припису про ненадання ПАТ «Рівнеазот» договору про здійснення моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов, слід зазначити, що такий договір був укладений між позивачем як замовником та Державним підприємством «Українська геологічна компанія» як виконавцем 22 грудня 2016 року (договір № 40РК-16), однак, як стверджує позивач і відповідачем не доведено зворотнього, вказаний договір при проведенні перевірки не витребовувався та його копія додана до зауважень на акт перевірки від 21 березня 2019 року № 06-04/25/2019-11/п.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність твердження відповідача щодо відсутності та ненадання позивачем такого договору.
Також є правильним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість доводів відповідача про невнесення позивачем змін до спеціального дозволу на користування надрами від 30 травня 2012 року № 5558 щодо обов`язкового моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов передбачених дозволом та угодою про умови користування надрами, у зв`язку із виключенням абзацу 3 пункту 26 Порядку № 615, оскільки пунктом 17 Порядку № 615 визначено, що внесення змін до дозволу здійснюється на підставі заяви та поданих надрокористувачем (або правонаступником - у випадку, передбаченому підпунктами 8 і 10 цього пункту) документів або інформації Мінприроди за результатами оцінки впливу на довкілля у разі, зокрема, зміни особливих умов та інших відомостей, зазначених у дозволі. Внесення змін до угоди про умови користування надрами здійснюється органом з питань надання дозволу без внесення змін до дозволу за наявності інформації органів державного геологічного контролю про відсутність порушень надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.
Як встановлено з матеріалів справи, 10 серпня 2016 року ПАТ «Рівнеазот» зверталося із заявою № 2768 до Держгеонадр про внесення змін до спеціального дозволу від 30 травня 2012 року № 5558 на користування надрами, однак, в задоволенні такої було відмовлено у зв`язку з виявленими порушеннями вимог законодавства у сфері надрокористування.
Слід зазначити, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від               28 березня 2019 року у справі №817/839/18, яке набрало законної сили 16 липня 2019 року, було встановлено, що зазначені вище зміни, які просив внести позивач до спеціального дозволу жодним чином не стосувалися виявлених порушень, наявність яких послужила підставою для відмови у їх внесенні. 
Таким чином, ПАТ «Рівнеазот» ще у 2016 році вчинено усі необхідні дії, спрямовані на внесення змін до спеціального дозволу від 30 травня 2012 року № 5558 у зв`язку із виключенням абзацу 3 пункту 26 згаданого Порядку № 615.
З огляду на викладене, пункту 3 оскаржуваного припису є незаконним та підлягає скасуванню.
Що стосується встановленого при проведенні перевірки Держгеонадра невстановлення органами місцевого самоврядування меж зон санітарної охорони, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність вчинення позивачем вказаного порушення, оскільки обов`язок встановлення меж зон санітарної охорони на земельній ділянці комунальної форми власності, не переданої в користування іншим особам, покладений на органи місцевого самоврядування, про що відповідачем і зазначено в приписі.
Натомість, в чому полягало порушення позивачем вимог статті 93 Водного кодексу України Держгеонадра не зазначено ні в акті перевірки, ні під час розгляду справи судом першої інстанції. 
Щодо невиконання позивачем пункту 3 особливих умов спеціального дозволу на користування надрами від 30 травня 2012 року № 5558 (виконання умов Держгірпромнагляду України від 01 червня 2010 року № 1/04-7.12/3559), то слід зазначити, що згідно з статтею 51 Кодексу України про надра розробка родовищ твердих, рідких і газоподібних корисних копалин та переробка мінеральної сировини провадяться згідно з затвердженими проектами та планами робіт, правилами технічної експлуатації та охорони надр. Правила технічної експлуатації, проекти і плани розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини погоджуються користувачами надр з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра.
Так, листом від 08 січня 2019 року № 65 «Про погодження документації» позивач просив Управління Держпраці у Рівненській області погодити плани видобування підземних вод Хотинського родовища (свердловини №№ 2,4,5,6,9,11) водозаборами ПАТ «Рівнеазот» на 2019 рік, у відповідь на що листом від 14 січня 2019 року №07-10/199 позивачу відмовлено у погодженні вказаних планів з покликанням на тимчасове припинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 30 травня 2012 року № 5558.
У зв`язку із зупиненням дії наказу Держгеонадр від 28 серпня 2017 року № 377 в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 30 травня                  2012 року №5558 до набрання законної сили рішенням суду у справі №460/669/19 (ухвала про забезпечення позову від 15 квітня 2019 року у справі №460/669/19), позивач повторно звернувся до Управління Держпраці у Рівненській області з листом щодо погодження документації.
10 травня 2019 року Управлінням Держпраці у Рівненській області погоджено План видобування питних підземних вод Хотинського родовища (свердловини №№ 2, 4, 5, 6, 9, 11) відомчим водозабором ПАТ «Рівнеазот» на 2019 рік.
Відтак, на момент проведення перевірки План видобування питних підземних вод Хотинського родовища (свердловини №№ 2, 4, 5, 6, 9, 11) відомчим водозабором                        ПАТ "Рівнеазот" на 2019 рік перебував на розгляді та погодженні у відповідному органі, що спростовує висновок відповідача про допущення позивачем порушення, зазначеного в пункті 5 оскаржуваного припису.
Також апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність відображення в оскаржуваному приписі вимоги про усунення порушення, яке полягало у незупиненні проведення ПАТ «Рівнеазот» на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених спеціальним дозволом на користування надрами, після зупинення дії такого, оскільки відповідно до частини восьмої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис – це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі № 460/669/19, яке набрало законної сили 17 вересня 2019 року, визнано протиправним та скасовано наказ Держгеонадр від 28 серпня 2017 року №377 «Про анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» з огляду на відсутність підстав для зупинення дії спеціального дозволу, 
Враховуючи викладене, навіть за умови підтвердження вчинення позивачем вказаного вище порушення в період зупинення дії спеціального дозволу, його усунення шляхом видачі припису є безпідставним.
Що стосується пункту 7 оскаржуваного припису, то апеляційний суд вважає його незаконним, оскільки такий містить висновок про невиконання позивачем вимог припису від 07 серпня 2016 року № 825-14/06, незважаючи на те, що відповідно до статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» невиконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), є підставою для застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій, а не надіслання чергового припису. 
Більше того, факт виконання ПАТ «Рівнеазот» вимог припису від 07 липня 2016 року №825-14/06 підтверджений в судовому порядку (рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі №460/669/19).
Пунктом 8 оскаржуваного припису встановлено ненадання позивачем відповіді на запит від 20 березня 2019 року № 464-14/06, згідно з яким відповідач просив у термін до 15:00 год. 20 березня 2019 року надати письмову довідку за підписом уповноваженої особи ПАТ «Рівнеазот» з інформацією щодо дати та місця народження, поштової адреси місця проживання (навчання), посади, сімейного стану, кількості утриманців, реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), розміру отриманого доходу за період з 01 січня 2019 року по 20 березня 2019 року ОСОБА_1 , а також пояснення щодо невиконання пункту 3 особливих умов спеціального дозволу на користування надрами від 30 травня 2012 року № 5558 в частині погодження Плану видобування питних підземних вод Хотинського родовища (свердловини №№ 2, 4, 5, 6, 9, 11), відомчим водозабором ПАТ «Рівнеазот», на 2019 рік з органами Держпраці.
Як встановлено з матеріалів справи, 20 березня 2019 року позивачем надано відповідачу письмову інформацію щодо погодження Плану видобування питних підземних вод Хотинського родовища (свердловини №№ 2, 4, 5, 6, 9, 11) відомчим водозабором                  ПАТ «Рівнеазот» на 2019 рік з органами Держпраці. Однак, що стосується даних стосовно голови правління ПАТ ПАТ «Рівнеазот» ОСОБА_1 , таку надано не було, оскільки стосується його персональних даних.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом.
Статтею 32 Конституції України визначено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, зазначив, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована, або може бути ідентифікована.
Згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.
Статтею 5 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що персональні дані є об`єктами захисту.
Використання персональних даних передбачає будь-які дії володаря щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктом відносин, пов`язаними із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону (стаття 10 Закону України «Про захист персональних даних»).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від                21 листопада 2019 року у справі № 825/1529/17, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.
Порядок доступу до персональних даних визначений статтею 16 Закону України «Про захист персональних даних», згідно з якою порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних на обробку цих даних, наданої володільцю персональних даних, або відповідно до вимог закону. 
Суб`єкт відносин, пов`язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу (далі - запит) до персональних даних володільцю персональних даних. У запиті зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника); 2) найменування, місцезнаходження юридичної особи, яка подає запит, посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника); 3) прізвище, ім`я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит; 4) відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних; 5) перелік персональних даних, що запитуються; 6) мета та/або правові підстави для запиту.
Всупереч вимогам вказаної норми, запит відповідача на отримання персональних даних не містить його мети, правових підстав та підтвердження того, що доступ до персональних даних відповідає повноваженням запитувача, а тому суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач не зобов`язаний був надавати інформацію на такий запит.
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування припису відповідача від 21 березня 2019 року № 472-14/06.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                        ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 460/1094/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 04.03.2020