ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
 
іменем   України
           
11 січня 2020 року  
м. Харків

справа № 621/2428/19
провадження № 22-ц/818/413/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,
суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2019 року в складі судді Бородавки К.П.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області (далі - ВДВС), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Позовна заява мотивована тим, що 01 лютого 2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова видано судовий наказ № 639/595/19 про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 січня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що ОСОБА_2 в заяві про видачу судового наказу вказала невірне місце його проживання, а саме: АДРЕСА_1 , тоді як він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим, він не отримував копію заяви про видачу судового наказу з додатками та копію зазначеного судового наказу, та не знав, що, починаючи з 31 січня 2019 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки. Крім того, суд першої інстанції на порушення вимог пунктів 5, 6 статті 165 ЦПК України не звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. У зв`язку з цим, державним виконавцем ВДВС складено розрахунок, згідно з яким станом на 01 серпня 2019 року утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 13005 грн 50 коп. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в указаному розмірі. 

05 вересня 2019 року ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив мотивовано тим, що необізнаність позивача про видачу зазначеного судового наказу не є підставою для його звільнення від сплати заборгованості за аліментами, оскільки згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено. 

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами згідно з частиною другою статті 197 СК України є виникнення заборгованості у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Платник аліментів є особою працездатною, він має у власності автомобіль, будь-якого тяжкого захворювання та  інвалідності не має, докази утримання доньки ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом спірного періоду відсутні, правових підстав для визнання незаконним судового наказу  від 01 лютого 2019 року не має.   

05 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що судовий наказ видано з порушенням вимог закону, оскільки порушено його право на справедливий суд, а ОСОБА_2 вказала неправильну адресу, за якою він не проживає. За даним фактом він подав скаргу на дії судді Жовтневого районного суду м. Харкова, Єрмоленко В.Б., яка видала судовий наказ. 

Зазначає, що він зазнав певних незручностей, оскільки під час примусового виконання судового наказу державним виконавцям ВДВС винесено постанови від 02 серпня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про арешт майна, що належить боржнику, а саме автомобіля легкового SAMAND IKCO, 2008 р.в., VIN НОМЕР_1, червоний, ДНЗ НОМЕР_2; про розшук даного автомобілю.

При цьому він, не ухиляється від обов`язку утримувати дитину, а заборгованість по аліментам утворилась з вини ОСОБА_2 , яка ввела суд в оману, зазначивши неправильну його адресу реєстрації на проживання, і на протязі тривалого часу не повідомила йому про судовий наказ. 

04 грудня 2019 року ОСОБА_2  подала  відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права. 

 
Третя особа рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась. 

 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

 
Суд апеляційної  інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  залишити судове рішення  без змін,  а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України). 

 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

 
Матеріали справи свідчать, що 01 лютого 2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова у справі № 639/595/19 винесено судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 січня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця ВДВС від 05 липня 2019 року за вказаним судовим наказом відкрито виконавче провадження ВП № 59473337, в якому була зазначена адреса боржника: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 02 серпня 2018 року, складеного державним виконавцем ВДВС Негруця Ю.С., заборгованість боржника по аліментам за період лютий - липень 2019 року становить суму в розмірі 13 005,50 грн.

02 серпня 2019 року державним виконавцем ВДВС Негруця Ю.С. винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про арешт майна, що належить ОСОБА_1 , а саме - автомобіля легкового SAMAND IKCO. 2008 р.в., VIN НОМЕР_1, червоний, ДНЗ НОМЕР_2; про розшук даного автомобілю.

Відповідно до листа Новобаварського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області Національної поліції України від 01 жовтня 2019 року № 73аз/119-65/01/20/19 ОСОБА_1 з моменту народження фактично проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Відповідно до статті 197 СК України з  урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. 

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 СК України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментах, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини позивача у заборгованості по аліментам у зв`язку з невірним зазначення відповідачкою його місця реєстрації, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

 
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

 
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

 
п о с т а н о в и в:

 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

 
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2019 року залишити без змін.

 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

 
Повне судове рішення складено 11 січня 2020 року. 

 
Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

                                                                                О.Ю.Тичкова