Ухвала 
 
22 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 369/11811/17
провадження № 61-4288св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , державний реєстратор Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлов Юрій Вікторович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від  09 січня 2019 року у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» (КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу») Козлова Ю. В. про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання незаконними та скасування рішень і записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.
 
Позовна заява мотивована тим, що 30 серпня 2006 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ  «Райффайзен Банк Аваль») укладено кредитний договір № 014/9441/74/44115, відповідно до умов якого банк надав йому грошові кошти у розмірі 280 000 доларів США, а він зобов`язався у строк до 30 серпня 2026 року повернути кредитору зазначену суму та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних, комісію згідно з умовами договору та тарифами кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.
 
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 30 серпня 2006 року між ним та ПАТ  «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.  П., зареєстрований в реєстрі за номером 2934з, за умовами якого предметом іпотеки є земельна ділянка та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
 
13 жовтня 2017 року під час розгляду справи за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором йому стало відомо про відступлення банком 15 вересня 2017 року права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.
 
Оскільки він не отримав жодного повідомлення про укладені відповідачами правочини про відступлення прав за кредитним і іпотечним договором, то має місце порушення положень Закону України «Про іпотеку» щодо строку повідомлення боржника про відступлення прав вимоги.
 
Крім того, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратором внесено запис про право власності, згідно з яким власником житлового будинку, загальною площею 430,2 кв. м та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 .
 
Підставою для виникнення у ОСОБА_2 права власності на ці об`єкти є договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 15 вересня 2017  року.
 
Разом з тим, він не надавав згоду на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань.
 
Крім того, ОСОБА_2 не надсилала йому письмової вимоги про усунення порушень, що свідчить про незаконність дій відповідача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки.
 
Ураховуючи наведене та уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:
 
- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер: 3222481600:02:0005, площею 0,1494 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
 
- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 житловий будинок, загальною площею 430, 2 кв. м, житловою площею 160 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
 
- визнати незаконними дії ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3222481600:02:0005, площею 0,1494 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, та житловий будинок загальною площею: 430, 2 кв. м, житловою площею 160  кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
 
- визнати незаконними дії ОСОБА_2 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3222481600:02:0005, площею 0,1494 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, та житловий будинок загальною площею: 430, 2 кв. м, житловою площею 160  кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
 
- визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлова Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01 листопада 2017 року, індексний номер: 37885508.
 
- визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлова Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01 листопада 2017 року, індексний номер: 37886899.
 
- скасувати запис про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер: 3222481600:02:0005, площею 0,1494 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який внесено на підставі рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлова  Ю.  В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01 листопада 2017 року, індексний номер: 37885508.
 
- скасувати запис про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, а саме: житлового будинку, загальною площею 430, 2 кв. м, житловою площею 160 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з Державного реєстру прав на нерухоме майно, який внесено на підставі рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлова Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01 листопада 2017 року, індексний номер: 37886899.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлова Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01 листопада 2017 року, індексний номер: 37885508.
Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлова Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01 листопада 2017 року, індексний номер: 37886899.
Скасовано запис про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер: 3222481600:02:0005, площею 0,1494 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який внесено на підставі рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлова Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01 листопада 2017 року, індексний номер: 37885508
Скасовано запис про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, а саме: житлового будинку, загальною площею 430, 2 кв. м, житловою площею 160 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з Державного реєстру прав на нерухоме майно, який внесено на підставі рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлова Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01 листопада 2017 року, індексний номер: 37886899.
Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,1494 га, кадастровий номер: 3222481600:02:006:0005, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 житловий будинок, загальною площею 430,2 кв. м, житловою площею 160  кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
У іншій частині вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки встановив, що ОСОБА_2 не надіслала ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами, що є порушенням вимог пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від  25  грудня 2015 року № 1127.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 09 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2018 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що дії ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо направлення ОСОБА_1 вимоги про необхідність виконання зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки є дійсними для ОСОБА_2 як нового кредитора.
Чинним законодавством України не передбачено повторне надіслання вимоги у зв`язку з відступленням права вимоги за основним договором та договором забезпеченням, не встановлено також термін дії надісланої вимоги, тобто граничний термін звернення стягнення після надіслання та отримання вимоги.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що така вимога стосувалась прав та обов`язків виключно ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та не може стосуватись нових кредиторів, не ґрунтується на приписах закону.
Оскільки позивач не вчинив дії щодо погашення заборгованості, а матеріалами справи підтверджено сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, ОСОБА_2 як новий кредитор не порушила вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» та пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від  25  грудня 2015 року № 1127.
Установивши, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, ОСОБА_2 надала державному реєстратору передбачені Порядком документи та відсутні підстави для відмови у державній реєстрації, передбачені частиною першою статті 24 Закону, суд апеляційної інстанції вважав, що державна реєстрація права власності предмета іпотеки за ОСОБА_2 проведена з дотриманням норм законодавства України.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального й процесуального права, просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 09 січня 2019 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 у порушення вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку» не надала державному реєстратору оцінку вартості предмета іпотеки. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Враховуючи наявність лише повідомлення ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» про необхідність виконання ОСОБА_1 порушеного зобов`язання, апеляційний суд проігнорував приписи статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якими встановлено обов`язок обтяжувача, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, надіслати боржнику письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. 
Апеляційний суд уникнув обов`язку щодо надання оцінки договорам про відступлення права вимоги та не встановив, що указані договори відносяться до договорів факторингу, клієнтом у якому може бути юридична особа, або фізична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. 
З огляду на викладене, постанова суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням норм статей 263, 264 ЦПК України, а також неправильним застосуванням положень статті 387 ЦК України.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у квітні 2019 року, ОСОБА_2 заперечувава проти доводів касаційної скарги, зазначивши, що позивач був повідомлений про зміну кредитора. Так, під час розгляду справи № 369/7251/17 за позовом ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачу були надані документи про зміну кредитора та задоволено клопотання ОСОБА_2 про заміну сторони (позивача) у справі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 січня 2019 року, витребувано із Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/11811/17.
 
У травні 2019 року цивільна справа № 369/11811/17 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Київської обласної філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлова Ю. В. про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання незаконними та скасування рішень і записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно призначено до судового розгляду.
 
У січні 2020 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала до Верховного Суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін слід відмовити з таких підстав.
 
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачили відповідні юридичні норми (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Zhuk v. Uкгаіпе» від 21 жовтня 2010 року).
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Абзац другий частини першої цієї статті визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.
 
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.
 
Колегія суддів зауважує, що у випадку, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
 
Аргументи про розгляд справи за участю заявників є непереконливими, тому відсутня необхідність у виклику осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, у зв`язку із чим у задоволенні заяв слід відмовити.
 
Позиція Верховного Суду
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 638/22396/14-ц (провадження № 61-23099св18) за позовом АТ ЗТ «Гея» до ОСОБА_4 , ТОВ «Арма Факторинг», ПАТ «Раййфайзен банк Аваль», третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Н. В., про визнання договору про відступлення прав недійсним, за касаційною скаргою АТ ЗТ «Гея» на рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року.
 
Великою Палатою Верховного Суду у справі № 638/22396/14-ц зареєстровано провадження № 14-16цс20.
 
Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі (№ 369/11811/17, провадження № 61-4288св19) є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 61-23099св18).
 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі).
 
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
 
Колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 369/11811/17 (провадження № 61-4288св19) до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 638/22396/14-ц (провадження 14-16цс20).
 
Керуючись статтями 252, 253, 260, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
 
Зупинити касаційне провадження у справі № 369/11811/17 (провадження № 61-4288св19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Козлова Юрія Вікторовича Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання незаконними та скасування рішень і записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 січня 2019 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20) за позовом Акціонерного товариства закритого типу «Гея» до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», Публічного акціонерного товариства «Раййфайзен банк Аваль», третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Наталія Віталіївна, про визнання договору про відступлення прав недійсним, за касаційною скаргою Акціонерного товариства закритого типу «Гея» на рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року.
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                                 І. А. Воробйова 

                                                                                                            Г. В. Кривцова

                                                                                                            Р. А. Лідовець 

                                                                                                           Ю. В. Черняк