Справа № 308/607/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України
23 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.
з участю секретаря Волощук В.І.,                                 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Бухтоярової Оксани Василівни в інтересах ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки – ОСОБА_2 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 березня 2019 року (у складі судді Данка В.Й) за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки – ОСОБА_2 , до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у січні 2019 р.
       Просила визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №19 від 16.01.2019 р. «Про визначення способу участі у вихованні дитини» та вирішити питання судових витрат.
       Обґрунтувала таким.
03.09.2005 р. між нею і ОСОБА_3 , 1983 р. народження, був укладений шлюб, від якого мають одну дитину(доньку) – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.11.2011 р.указаний шлюб розірвано.
        ОСОБА_3 жодним чином не брав участі в утриманні та вихованні спільної доньки. Навпаки, через судові провадження намагався зменшувати розмір аліментів, які стягуютьсчя із нього на утримання доньки.
       Попри це, ОСОБА_3 звернувся до служби у справах дітей Ужгородської міської ради із заявою про побачення із дитиною.
       Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 16.01.2019 р. №19 було визначено спосіб участі у вихованні дитини, а саме: громадянину ОСОБА_3 мешканцю АДРЕСА_1 , порядок побачення із його неповнолітньої донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: один раз на місяць в суботу з 12.00 до 17.00; зустрічі проводити без присутності матері із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів і потреб.
       Вона вважає це рішенням таким, що порушує її і доньки законні права та інтереси.
       Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 березня 2019 р. у задоволенні позову відмовлено.
Указане судове рішення мотивоване тим, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування є дорадчим і не тягне за собою виникнення будь-яких прав або обов`язків у батьків щодо батьківських прав і визначення способів участі ОСОБА_3 у вихованні доньки, не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно а результаті прийняття рішення судом, у ході якого і відбувається оцінка всіх доказів у сукупності, включно з рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради, яке не має наперед установленої сили для суду.
       Адвокат Андрейкович О.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.
Покликається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-висновок суду про те, що визнання незаконним і скасування оспореного рішення не може бути самостійним способом захисту, а вказане рішення не є обов`язковим для суду та оцінюється судом як один із доказів, є неправильним, оскільки спосіб захисту прав, а також наявність чи відсутність фактів порушення прав належить виключно позивачеві;
-при зверненні громадянина ОСОБА_3 із заявою про визначення способу участі в батька у вихованні дитини не було дотримано обов`язкових вимог підзаконних актів, які регулюють указане питання.
Решта змісту апеляційної скарги є аналогічними змісту позовної заяви.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
       Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення - без змін, із таких мотивів.
Суд першої інстанції по суті спірних правовідносин установив таке.
У грудні 2018 р. ОСОБА_3 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , звернувся до служби у справах дітей Ужгородської міської ради з проханням визначити способи участі у вихованні малолітньої доньки – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки мати дитини – ОСОБА_1 , перешкоджає йому спілкуватися із донькою.
Як видно з протоколу № 1 засідання комісії із питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому від 09.01.2019 р., комісія одноголосно рекомендувала членам виконкому надати ОСОБА_3 можливість бачитися із дитиною, спілкуватись із нею, враховуючи бажання батька брати участь у житті дитини та його право на безперешкодне й особисте спілкування із донькою, стосовно якої він батьківських прав не позбавлений.
19.01.2019 р. виконавчим комітетом Ужгородської міської ради прийнято рішення № 19 про визначення ОСОБА_3 порядку побачення із донькою – ОСОБА_2 , наступним чином: один раз на місяць у суботу з 12.00 до 17.00 без присутності матері, з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів і потреб.
Неоспореними обставинами є факт розірвання шлюбу між сторонами та режим окремого проживання.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Згідно з положеннями Порядку № 866 від 24.09.2008 р. "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" в разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини.Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей.
Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 19 від 16.01.2019 р. «Про визначення способу участі у вихованні дитини» визначено способи участі у вихованні малолітньої дитини та встановлено наступний порядок побачення ОСОБА_3 із неповнолітньою донькою – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : один раз на місяць у суботу з 12.00 до 17.00; зустрічі проводити без присутності матері із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів та потреб. Одночасно роз`яснено, що в разі виникнення непорозумінь і спорів між батьками у питаннях участі у вихованні, проведенні зустрічей батька з дитиною, а також невиконання цього рішення, один із батьків має право звернутися із позовом до суду для вирішення спірних питань (а.с.49).
Натомість, позивачка звернулася до суду не для вирішення спору між батьками щодо виховання дитини, а на предмет законності вказаного рішення виконкому.
Відповідно до ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
За приписами ст. 18 ч.1, ч.2 п.8 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.Суд застосовуєспособизахисту, яківстановлені законом абодомовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. 
Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист якого подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту його порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаного рішення і його скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів (постанова ВП ВС від 29.08.2018р.у справі № 203/4901/16-ц|14-232цс18).
Обраний у цій справі спосіб захисту спрямований, зокрема, на скасування рішення органу місцевого самоврядування індивідуальної дії, яке, на думку позивача, суперечить актам цивільного законодавства та приписам Сімейного кодексу щодо права на сім`ю.
Так, позивач вважає, що оскаржуваним рішенням це право порушується, оскільки її фактично позбавлено права перебувати з донькою щомісяця у суботу з 12 год. до 17 год., а відповідне право доньки порушене через те, що її фактично зобов`язано перебувати щомісяця у суботу з 12 год. до 17 год. із чужою людиною.
Згідно з вимогами ст.ст. 141, 153 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст. 157 ч.1-ч.3 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 
Тобто, установлені в справі обставини сукупно з указаними нормами матеріального права дають підстави для обґрунтованого висновку про те, що виконавчий комітет Ужгородської міської ради прийняв рішення № 19 від 16.01.2019 р. «Про визначення способу участі у вихованні дитини» в межах своїх повноважень і в порядку, передбаченому законодавством, а сімейні права ні позивачки, ні її доньки цим рішенням не порушені. 
У контексті наведеного висновку твердження апелянта про те, що при зверненні громадянина ОСОБА_3 із заявою про визначення способу участі в батька у вихованні дитини не було дотримано обов`язкових вимог підзаконних актів, які регулюють указане питання, є цілком безпідставним .
Довід апеляційної скарги з приводу висновку суду першої інстанції про те, що визнання незаконним і скасування оспореного рішення не може бути самостійним способом захисту, а вказане рішення не є обов`язковим для суду та оцінюється судом як один із доказів у судовому спорі про участь батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею, частково заслуговує на увагу, проте це не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки не призвело до неправильного вирішення справи.
Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спору правильне судове рішення.
Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу адвоката Бухтоярової Оксани Василівни в інтересах ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки – ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 березня 2019 року залишити без змін.
3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
4.Повне судове рішення складено 06.02.2020 р.

Судді: