Ухвала
Іменем України 
03 лютого 2020 р.
м. Київ
Справа №635/6453/18
Провадження № 51-483 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року щодо нього,
встановив:
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 08 липня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України. 
 
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
 
Харківським апеляційним судом вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано і постановлено свій вирок від 21 грудня 2019 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
 
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
 
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.
 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
 
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Проте, усупереч наведеним положенням процесуального закону, касаційна скарга засудженого не містить посилань на конкретну з підстав, передбачених ч. 1 ст.  438 КПК України для зміни вироку апеляційного суду, а також обґрунтування його незаконності відповідно до ч. 2 ст. 438 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 370, 412-414, 420 цього Кодексу у їх взаємозв`язку. 
Крім того, засудженим не наведено обґрунтування неправильного застосування судом апеляційної інстанції статей 50, 65 КК України та незастосування ст. 75 ККУкраїни.
Також, засудженим не вказано, у чому ж полягає явна несправедливість вироку апеляційного суду з огляду на вид і розмір призначеного покарання та ступінь тяжкості кримінального правопорушення й особу засудженого. 
 
Отже, засудженому слід конкретизувати у чому саме полягає незаконність та необґрунтованість вироку апеляційного суду та які конкретно порушення закону, на його думку, було допущено апеляційним судом при розгляді даного провадження в порядку апеляційної процедури.
 
Усупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано її копій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.  
 
Також, засуджений у резолютивній частині просить змінити вирок апеляційного суд, а у вступній і мотивувальній частинах зазначає про ухвалу апеляційного суду, що є незрозумілим.
 
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
 
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.       
 
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                            ОСОБА_3