УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/10768/19
Провадження № 22-ц/4820/348/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 лютого 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2019 року (суддя Салоїд Н.М.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади,
в с т а н о в и в :
У квітні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 28.12.2018 року слідчий у особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Хмельницької області радник юстиції Бандура Б.Б. виніс незаконну і протиправну постанову про закриття кримінального провадження № 42017240000000249, яку скасовано ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду 16.04.2019 року в справі №686/7171/19. Внаслідок цієї незаконної і протиправної постанови йому завдано майнової і моральної шкоди. 
Моральну шкоду визначає як таку, що виявилась у душевних стражданнях з приводу протиправного процесуального рішення щодо нього, необхідності вжиття додаткових заходів для захисту в суді, безпідставній витраті особистого часу. 
Майнову шкоду визначає як витрати на участь в судових засіданнях, чотири години вартістю по 10 000 грн. кожна, витрати на проїзд в громадському транспорті загалом на суму 20 грн., тобто всього на 40 020 грн. 
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу на його користь один мільярд гривень моральної шкоди, завданої незаконним рішенням / постановою про закриття кримінального провадження № 42017240000000249 слідчого у особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Хмельницької області радника юстиції Бандури Б.Б. від 28.12.2018 року, а також 40 020 грн. майнової шкоди; судові витрати, видатки і можливі податки, платежі, збори покласти на відповідача.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовлено.
Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, свавільним та протиправним.
Зазначає, що відповідно до вимог закону відповідач доводить відсутність своєї вини. Натомість відповідачі не надали жодного доказу на противагу доказам, наданим позивачем, а суд прийняв рішення на користь відповідачів без жодних доказів, чим порушив право позивача на рівність сторін.
Апелянт зазначає, що йому не компенсовано витрати, які він поніс для відновлення порушених прав, хоча такі витрати були фактичними і неминучими, документально підтверджені, доведені, а їх розмір – обґрунтованим.
Не погоджуючись з відмовою у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, апелянт зазначає, що моральна шкода підлягає безумовному відшкодуванню, оскільки тлумачення ст. 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка повинна поширюватись на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Посилаючись на ст. 276 ЦК України апелянт зазначає, що порушене особисте немайнове право має бути поновлено судом із відшкодуванням моральної шкоди, завданої його порушенням.
Як зазначено в апеляційній скарзі, при винесенні рішення мають бути враховані аналогічні правовідносини у рішеннях Верховного Суду у справах №686/20012/18, 646/1591/18, 464/3789/17, 509/4156/15-а, у рішенні КАС ВС у справі 750/6330/17, у рішенні ВП ВС у справі №904/4494/18.
У відзиві на апеляційну скаргу прокуратура Хмельницької області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну, оскаржуване рішення залишити без змін як законне та обґрунтоване.
Зазначає, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відповідач зазначає, що ні ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 16 квітня 2019 року, якою скасовано постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Хмельницької області радника юстиції Бандури Б.Б. від 28 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження №42017240000000249, ні іншими рішеннями суду не визнано незаконність дій прокурора чи його протиправну бездіяльність по нескасуванню постанови слідчого поліції про закриття кримінального провадження. В даному випадку позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 303 КПК України, на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора і в такий спосіб захистив свої права, які вважав порушеними. Скасувавши постанову слідчого про закриття кримінального провадження, Хмельницький міськрайонний суд усунув порушення вимог КПК України в передбачений процесуальним законом спосіб, що саме по собі не може бути самостійною підставою для стягнення на користь позивача моральної шкоди.
Позивач не довів належними та допустимими доказами заподіяння йому моральної шкоди внаслідок порушення вимог процесуального закону, а його посилання як на обґрунтування завданої моральної шкоди через необхідність звернення його до суду, не можуть бути належною правовою підставою для її відшкодування прокуратурою. 
Крім того відповідач зазначає, що підстави для відшкодування майнової шкоди позивачу також відсутні. Понесені витрати на папір, ксерокопіювання документів, проїзд до суду не відносяться за змістом та характером в розумінні ст. ст. 22, 1166 ЦК України до матеріальних збитків або матеріальної шкоди.
В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. 
У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ст. 23 ч. ч. 1 та 2 п. 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до вимог ст. 23 ч. 3 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах.
При цьому існує законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.
Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.
У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (в даному випадку слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 16.04.2019 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/7171/19 було скасовано постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Хмельницької області радника юстиції Бандури Б.Б. від 28.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 4217240000000249, за яким відомості в ЄРДР було внесено за заявою ОСОБА_1 (а. с. 10) .
Вказані обставини підтверджуються також витягом з ЄРДР, копією постанови про закриття кримінального провадження від 28.12.2018 року (а. с. 48-52, 53-54).
Позивач надав суду чотири квитки без дати на разовий проїзд в громадському транспорті вартістю по 5 грн. кожен і фіскальний чек від 18.04.2019 року на суму 6 грн. за ксерокопіювання (а. с. 11).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що доводи позивача, викладені в позовній заяві, є необґрунтованими. На думку суду вказані позивачем обставини не вказують на наявність в діях працівників органів прокуратури ознак заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди, відповідальність, за яку повинна нести держава. Крім того, позивачем не надано суду доказів про заподіяння йому майнової шкоди внаслідок протиправних дій посадової особи органу досудового розслідування.
       З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Посилання апелянта, що відповідно до законодавства саме відповідач доводить відсутність своєї вини, натомість відповідачі не надали жодного доказу на противагу доказам, наданим позивачем, а суд прийняв рішення на користь відповідачів без жодних доказів, чим порушив право позивача на рівність сторін, є безпідставним. Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.
Твердження апелянта, що йому не компенсовано витрати, які він поніс для відновлення порушених прав, хоча такі витрати були фактичними і неминучими, документально підтверджені, доведені, а їх розмір – обґрунтованим, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду. Понесені витрати на папір, ксерокопіювання документів, проїзд до суду не відносяться за змістом та характером в розумінні ст. ст. 22, 1166 ЦК України до матеріальних збитків або матеріальної шкоди.
Суперечать законодавству доводи апеляційної скарги, що моральна шкода підлягає безумовному відшкодуванню, оскільки тлумачення ст. 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка повинна поширюватись на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди, а порушене особисте немайнове право має бути поновлено судом із відшкодуванням моральної шкоди, завданої його порушенням з огляду на ст. 276 ЦК України. Хмельницький міськрайонний суд усунув порушення вимог КПК України в передбачений процесуальним законом спосіб, що саме по собі не може бути самостійною підставою для стягнення на користь позивача моральної шкоди.
Посилання апелянта, що при винесенні рішення мають бути враховані рішення Верховного Суду у справах №№686/20012/18, 646/1591/18, 464/3789/17, 509/4156/15-а, 750/6330/17,№904/4494/18 по таким же правовідносинам є безпідставним. У зазначених справах правовідносини між сторонами не тотожні правовідносинам сторін, що склались у даній справі.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів та є лише незгодою позивача з прийнятим рішенням.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору. 
       Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. 
Повне судове рішення складено 21 лютого 2020 року.

 
Судді А.В. Купельський 

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк