ПОСТАНОВА
Іменем України

28 січня 2020 року 
Київ
справа №185/3196/16-а
адміністративне провадження №К/9901/42604/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Тацій Л.В., 
суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,    -
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року (ухвалену судом у складі судді Перекопського    М.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року (прийняту судом у складі: головуючого судді Щербака    А.А., суддів: Дурасової Ю.В., Баранник Н.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - управління ПФУ), третя особа - Павлоградський механічний завод Державне підприємство «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,    -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №    1 згідно  зі статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; 
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №    1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 24 лютого 2016 року .
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області постановою від 07    листопада 2016 року у задоволенні позову відмовив.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21 грудня 2016    року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що, оскільки на підприємстві, де працювала позивач було запроваджено неритмічну роботу, і нею відпрацьовано повних робочих днів 1616, то пільговий стаж складає 6 років 3 місяці 5 днів, що є менше семи років шести місяців. Тому відповідачем було правомірно відмовлено в призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки на час звернення за призначенням пенсії позивач не мала необхідного пільгового стажу.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
23 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить судові рішення скасувати та прийняти нове - про задоволення позову.
У скарзі посилається на те, що її пільговий стаж складав 8 років 3 дні (2044 дні (кількість днів, що позивач працювала повний робочий день в період з 01.10.2003 по 31.12.2015) : 21,2 (коефіцієнт, згідно з п.7 наказу № 383 від 18.11.2015 року при п`ятиденному робочому тижні) = 96,415 : 12 (місяців - календарний рік) = 8 років 3    дні).
Отже, суди неправильно визначили пільговий стаж - 6 років 3 місяці 5 днів.
Суди не проаналізували уточнюючі довідки від третьої особи, наведені у яких цифри не співпадають. У жодній довідці не було наведено розрахунки.
Суди не зазначили чому не зараховано до пільгового стажу ще 1 рік 3 місяці, чому розрахунок здійснено саме за 1616 днів, чому не проаналізовано чотири довідки.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 січня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017    року №    2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ). З цієї дати набула чинності нова редакція КАС.
Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. 
Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21    березня 2018 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гриців М.І., судді: Берназюк Я.О., Коваленко Н.В.
Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 19    червня 2019 року №    768/0/78-19 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., справу передано судді-доповідачу.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
24 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №    1 відповідно до пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Листом відповідача від 15 березня 2016 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 згідно зі статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з тим, що роботодавцем надано довідку №    451/184 від 24.06.2015, згідно з якою пільговий стаж роботи позивача з 11.09.2003 по 31.12.2015    становить 5 років 1 місяць 28 днів.
Як убачається з трудової книжки позивача, вона працювала з 11 вересня 2003 року по теперішній час - на посаді дефектоскопіст рентгено-гамма-графіювання на Павлоградському механічному заводі Державного підприємства "ВО ЮМЗ ім.    А.М.    Макарова".
24.06.2015 позивачу було видано довідку №451/184 уточнюючу особливі умови праці, у якій зазначено стаж роботи позивача на роботах зі шкідливими умовами з 11    вересня 2003 року по 31 травня 2015 року, із зазначенням кількості відпрацьованих місяців та днів, у зв`язку з неритмічною роботою підприємства, яку було запроваджено наказом №    552к від 09 вересня 2003 року.
Згідно довідки уточнюючої особливі умови роботи та умови праці ОСОБА_1 , витребуваної судом у третьої особи, у з в`язку з неритмічною роботою підприємства з 2003 року по теперішній час фактично відпрацьовано у шкідливих умовах:
з 11.09.2003р. по 31.12.2003р. - 50 днів;
з 01.01.2004р. по 31.12.2004р. - 200 днів;
з 01.01.2005р. по 31.12.2005р. - 208 днів;
з 01.01.2006р. по 31.12.2006р. - 194 дні;
з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. - 157 днів;
з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. - 100 днів;
з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. - 140 днів;
з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. - 90 днів;
з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. - 68 днів;
з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. - 206 днів;
з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. - 129 днів;
з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. - 49 днів;
з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. - 24 дні;
з 01.01.2016 р. по 31.07.2016 р. - 1 день , а разом - 1616 днів.
Позивач, вважаючи дії управління ПФУ неправомірними, звернулася до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.
Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 45 років - по 31 березня 1970 року включно.
У відповідності до п.7 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383, у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні.
Як встановлено судами, на підприємстві, де працювала позивач було запроваджено неритмічну роботу, тому пільговий стаж ОСОБА_1 , 1968 року народження, має розраховуватись наступним чином: 1616 (кількість повних робочих днів, відпрацьованих у шкідливих умовах) : 21,2 (коефіцієнт)=76,226 : 12 (місяців) = 6 років 3  місяці 5 днів, що підтверджено уточнюючою довідкою Павлоградського механічного заводу Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова».
З огляду на встановлені судами обставини, враховуючи те, що позивач не має достатнього пільгового стажу для призначення їй пенсії за віком відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 24 лютого 2016    року, суди дійшли обґрунтованого висновку про правомірність дій управління ПФУ.
В аспекті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 341  Кодексу адміністративного судочинства України, у чинній на сьогодні редакції, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновку суду апеляційної інстанції у цій справі фактично зводяться до правової переоцінки обставин у справі та дослідження доказів.
У касаційній скарзі не наведено доводів, які б ставили під сумнів правильність постановлених у цій справі судових рішень.
Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, - 
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07  листопада 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                           Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                           А.І. Рибачук 
                                                                                                                 С.Г. Стеценко