ПОСТАНОВА
Іменем України

21 лютого 2020 року 
Київ
справа №628/3028/16-а
адміністративні провадження №К/9901/44157/18, №К/9901/44169/18, №К/9901/44170/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження  касаційні скарги   ОСОБА_1 та Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на  постанову Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 травня 2017 року ( суддя Коваленко О.А.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року (колегія суддів : Старосуд М.І., Лях О.П., Яковенка М.М.) та касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня  2017 року (колегія суддів: Чалий І.С., П`янова Я.В., Зеленський В.В.)  у справі № 628/3028/16-а за позовом ОСОБА_1 до Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області,  третя особа: Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк",  про визнання дій протиправними,  відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду  з адміністративним  позовом до  Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просила суд: визнати дії відповідача незаконними в частині зміни способу перерахування пенсії з липня 2016 року; зобов`язати відповідача поновити нарахування пенсії на відповідний особистий рахунок у АТ «Ощадбанк» та стягнути у відшкодування моральної шкоди 145000 грн.
Постановою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 травня  2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від  21 червня 2017 року,  позов задоволено частково.
Зобов`язано Куп`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити ОСОБА_1 виплату нарахованої пенсії через поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на її ім`я у ТВБВ 10020/0545 - філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», починаючи з 01 липня 2016 року.
В задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено. 
Ухвалою  Харківського апеляційного адміністративного суду від  08 серпня 2017 року переглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 та залишено постанову Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 травня  2017  року без змін.
Не погодившись з судовими рішеннями, позивач та відповідач  подали касаційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального  права, просять їх скасувати.
Позивач просить ухвалити нове, яким задовольнити вимоги в повному обсязі, зокрема в частині стягнення моральної шкоди.
Касаційна скарга обґрунтована тим,  що  змінивши спосіб доставки пенсії, відповідач  порушив право позивача на пенсію, що спричинило  завдання моральних страждань та душевного болю, приниження її честі внаслідок вказаних протиправних дій відповідача.
Відповідач в касаційній скарзі просить ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Касаційну скаргу  обгрунтовано тим, що  судами не враховано Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою КМУ від 30.09.1999  за № 1596, оскільки в квітні 2016 року до Управління надійшов лист ТВБВ ХОУ АТ "Ощадбанк" в якому зазначається, що позивач є  одержувачем пенсії за довіреністю більше як один рік. До управління  для вирішення питання подальшої виплати пенсії за довіреністю позивач не з`явилася, у зв`язку з чим, пенсія нараховуються до виплати через поштове відділення за місцем проживання: смт. Ківшарівка.
У відзиві  на касаційну скаргу позивача  третя особа просить відмовити в її задоволенні. 
Від решти учасників справи відзиви не надходили. 
Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2017 року та 17 листопада 2017 року   відкрито касаційне провадження.
Справу передано до Верховного Суду.
У зв`язку з відсутністю клопотань про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги  не  підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судами встановлено,  що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Куп`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію за віком  відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням норм п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.05.1998  є інвалідом третьої групи з 26.08.2011  безстроково.
Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) у філії Харківського ОУ АТ «Ощадбанк» за період з 01.01.2015 року по 31.10.2016 року нарахована позивачу пенсія зараховувалась на вищевказаний поточний рахунок з січня 2015 року по 10 червня 2016 року.
11 квітня 2016 року за вих. № 82 керуючим ТВБВ № 10020/0536 Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» направлено на адресу Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області інформацію стосовно одержувачів пенсій, з поточних рахунків яких пенсії одержуються за довіреністю протягом року або не одержуються більше як один рік станом на 01.03.2016, серед яких зазначено ОСОБА_1 . Однак конкретну підставу внесення даних позивача до цього переліку осіб ОУ АТ «Ощадбанк» не зазначено.
З липня 2016 року пенсія позивачу нараховується до виплати через поштове відділення смт. Ківшарівка.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем не доведено факт одержання пенсії, яка нараховується ОСОБА_1 , за довіреністю більше як один рік.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди,  суди попередніх інстанцій виходили з того,  що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди та не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння їй моральної шкоди.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 N 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Відповідно до п. 14 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою КМУ від 30.09.1999 року за № 1596 (чинного на час виникнення спірних відносин), якщо суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються з поточного рахунку більше як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідний орган Пенсійного фонду або орган праці та соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач пенсії та грошової допомоги - подати нову заяву в орган Пенсійного фонду або орган праці та соціального захисту населення у порядку, визначеному в пункті 10 цього Порядку.
У разі невиконання одержувачем пенсій та грошової допомоги цієї умови орган Пенсійного фонду або орган праці та соціального захисту населення припиняє перерахування відповідно пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу банку і здійснює виплату через підприємство поштового зв`язку за місцем проживання одержувача в установленому порядку.
Отже, зазначеним пунктом цього Порядку передбачено дві самостійні підстави для такого повідомлення: 1) якщо суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік; 2) не одержуються з поточного рахунку більше як один рік.
Судами досліджено  повідомлення стосовно позивача та інших осіб, направлене керуючим ТВБВ № 10020/0536 Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» 11 квітня 2016 року на адресу відповідача,  та яке стало підставою для  нарахування та виплати пенсії через поштове  відділення та встановлено, що  в ньому не зазначено конкретну підставу, тобто не зазначено, чи суми пенсій позивача одержуються за довіреністю більше як один рік, чи суми пенсій не одержуються з поточного рахунку більше як один рік.
Однак, з виписки по рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) у філії Харківського ОУ АТ «Ощадбанк» за період з 01.01.2015 року по 31.10.2016 року слідує, що суми пенсій зараховувались на вищевказаний поточний рахунок з січня 2015 року по 10 червня 2016 року і не одержувалися за довіреністю більше як один рік.

Отже,   ТВБВ № 10020/0536 Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» в повідомлені від 11 квітня 2016 року не зазначено конкретну самостійну підставу, що суми пенсій позивача одержуються за довіреністю більше як один рік або, що суми пенсій не одержуються позивачем з поточного рахунку більше як один рік, а Куп`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, вважаючи, що суми пенсій позивача одержуються за довіреністю більше як один рік, безпідставно з 01.07.2016  здійснює виплату пенсії позивачу через підприємство поштового зв`язку.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх  інстанцій, що відповідачем не доведено факт, що суми пенсій позивача одержуються за довіреністю більше як один рік.
Стосовно доводів про стягнення  моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).
Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).
У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України) (п. 57).
Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 145000 гривень позивач пов`язує з приниженням честі та гідності, примушуючи з`являтись до органу пенсійного фонду та пропонуючи отримувати пенсію в Іспанії.
Проте колегія суддів звертає увагу, що виплата пенсії відповідачем припинена не була, змінено лише  обраний вид її  доставки. Відтак, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди оскільки жодних належних  доказів її завдання не подано та   нічим не підтверджено заявлену співмірність.
Відповідно до статті 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги   ОСОБА_1 та Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області  залишити без задоволення.
Постанову Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 травня 2017 року,  ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня  2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Головуючий                                                                                                        А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                                     Л.Л. Мороз

                                                                                                                     А.І. Рибачук