ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 січня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №585/280/19 
Номер провадження 22-ц/816/310/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Ткачук С. С. 

сторони:
позивач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2019 року в складі судді Шульги В.О., ухвалене в м. Ромни, 

                                                       В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 січня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредит у встановленому договором розмірі.
ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, в зв`язку із чим станом на 30 вересня 2018 року виникла заборгованість у сумі 40910 грн 13 коп., яка складається з наступного: 985 грн 90 коп. – заборгованість за кредитом; 33499 грн 94 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи (500 грн. - штраф (фіксована частина), 1924 грн 29 коп. - штраф (процентна складова).
У зв`язку з цим, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2019 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 січня 2011 року в сумі 985 грн 90 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в стягненні заборгованості з процентів, пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах та Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив заме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згоден з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.
Вказує, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Відповідач користувався кредитними коштами, а тому зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити проценти за користування ними, а також неустойку у зв`язку з порушенням ним взятих на себе зобов`язань.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 985 грн  90 коп. не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 до апеляційного суду не направив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 21 січня 2011 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 60).
Згідно з розрахунком, наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на 30 вересня 2018 року розмір заборгованості становить 40910 грн 13 коп., яка складається з наступного: 985 грн 90 коп. – заборгованість за кредитом; 33499 грн 94 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи (500 грн. - штраф (фіксована частина), 1924 грн 29 коп. - штраф (процентна складова).
Згідно з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, визначені характеристика та значення картки, пільговий період, валюта карт розрахунку, вартість відкриття додатково картки, розмір місячних платежів, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн і більше; штрафи при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 30 днів в сумі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій, приклади використання кредитних коштів та інше (а.с.67).
Умови та правила надання банківських послуг містять терміни та поняття, умови обслуговування, обов`язки банку та клієнта, права клієнта, відповідальність сторін та інші умови.
Відмовляючи позивачу в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками та неустойки за порушення виконання зобов`язання, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не було досягнуто домовленості у належній формі, передбаченій законодавством, щодо істотних умов такого договору, а саме, не узгоджено у письмовій формі розміру відсотків за користування кредитом, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пенею, штрафом (ст. ст. 546, 549 ЦК України).
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як вбачається з матеріалів справи 21 січня 2011 року ОСОБА_1 заповнив і підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 66).
У вказаній заяві зазначено, що разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомився і погодився, що підтвердив своїм підписом у заяві.
Умови надання кредитного ліміту обумовлені сторонами у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником, та її копія, надана суду, належним чином завірена банком (а.с. 67).
Із наданої апеляційному суду довідки вбачається, що відповідачу були видані 3 картки: за № 99926256619491233 з терміном дії 08/13, № НОМЕР_1 з терміном дії 12/14 та остання № 4149437806150700 з терміном дії 03/16.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.
З наданих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду копії анкети-заяви позичальника від 21 січня 2011 року, розрахунку заборгованості, який підтверджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення ОСОБА_1 , вбачається, що останній погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 36,00 % річних за користування кредитними коштами.
Щодо стягнення заборгованості за збільшеними відсотковими ставками, то банком, в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 43,20 % річних з 01 квітня 2015 року, як зазначено у розрахунку заборгованості, суду не надано, як і не надано доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його зі зміною розміру процентної ставки відповідно до вимог ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, тому вказані вимоги позову є необґрунтованими.
Крім того, за положеннями ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Таким чином, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами слід обраховувати по строк дії картки – березень 2016 року, і її розмір становить, виходячи з відсоткової ставки 36,00 % річних – 359 грн 85 коп. (985,90 грн (тіло кредиту) х 36,00 % * 365 днів / 360 днів).
До цієї суми слід додати заборгованість за процентами за період з 21 січня 2011 року по 31 березня 2015 року включно в розмірі 166 грн 04 коп.
Таким чином, заборгованість зі сплати процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 525 грн 89 коп. (166 грн 04 коп. + 359 грн 85 коп.).
Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору (03/16) припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості за процентами за період з 01 квітня 2016 року по 30 вересня 2018 року, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені і штрафів (фіксованої частини та процентної складової), апеляційний суд виходить з наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).
Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за договором. Порядок нарахування визначений у довідці про умови кредитування (а.с. 67).
Кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
За таких обставин суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін стягує з боржника штраф в розмірі 575 грн 59 коп., який складається з фіксованої частини 500 грн та процентної складової 75 грн 59 коп. (985 грн 90 коп. (тіло кредиту) + 525 грн 89 коп. (відсотки за користування кредитом) х 5%).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсотках, пені та штрафів з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, а в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 525 грн 89 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 75 грн 59 коп. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю.
Таким чином, загальний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 2087 грн 38 коп. (враховуючи 985 грн 90 коп. заборгованості за кредитом, рішення щодо якої позивачем не оскаржується).
Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 5,10 % (2087,38 грн * 100 % / 40910,13 грн), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 97 грн 97 коп. (5,10 % від 1921 грн).
Також враховуючи, що вимоги апеляційної скарги задоволено на 2,76 % ( 1101,48 грн * 100 % /39924,23 грн) тому з позивача на користь відповідача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 79 грн 53 коп. (2,76 % від 2881 грн 50 коп.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, виходячи із оскарженої частини рішення суду, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2019 року в частині вирішення вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафу скасувати і прийняти нову постанову щодо даних вимог.
Змінити рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2019 року в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 січня 2011 року в сумі 1101 грн 48 коп., яка складається з: 525 грн 89 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 575 грн 59 коп. штрафу.
В задоволенні позову в іншій частині вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 97 грн 97 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 79 грн 53 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                                          В.І. Криворотенко

Судді:                                                                                                       О.Ю. Кононенко

                                                                                                                   С.С. Ткачук