Ухвала 

23 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 391/1014/14-ц
провадження № 61-2836св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,             Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач - Компаніївський відділ Олександрійської місцевої прокуратури в інтересах держави,
відповідачі: Мар`ївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
 
розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області  в інтересах держави на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2016 року у складі судді Червонописького В. С. та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Письменного О. А., Франко В. А., Єгорової С. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2014 року прокурор Компаніївського району Кіровоградської області звернувся до суду в інтересах держави з позовами до Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області,                        ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14   про визнання недійсним рішення сесії ради в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, визнання недійсним рішення сесії ради в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки та про зобов`язання повернути земельні ділянки територіальній громаді в особі Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.
 
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що в ході проведеної прокуратурою району перевірки встановлено прийняття Мар`ївською сільською радою незаконних рішень, внаслідок яких з комунальної власності вибули земельні ділянки на території с. Тернова Балка, під якими розташоване Юріївське золоторудне родовище, що є власністю народу України. 
 
Рішенням Мар`ївської сільської ради від 03 вересня 2009 року № 316 відповідачам надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,25 га кожному у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на території с. Тернова Балка Мар`ївської сільської ради за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у землях запасу державної власності. 
 
Рішенням Мар`ївської сільської ради від 18 листопада 2009 року № 360 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність відповідачам земельні ділянки площею 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.
 
На підставі цих рішень 28 грудня 2009 року відповідачі отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, зареєстровані в установленому законом порядку. 
 
Прокурор вказав, що оскільки земельні ділянки надано для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель сільськогосподарського призначення, то вказані рішення прийняті всупереч вимогам статей 22, 38, 39 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). 
 
Крім того, на час прийняття оспорюваних ним рішень був відсутній генеральний план с. Тернова Балка, межі села встановлені не були, тому рішення прийняті в порушення підпункту 12 Перехідних положень ЗК України. 
 
Також, всупереч вимог статті 118 ЗК України відповідачі особисто не зверталась до сільської ради з заявами про відведення земельних ділянок у власність, від їх імені діяла інша особа згідно з супровідним листом Всеукраїнської громадської організації «Господарі землі», тобто особа, не уповноважена на звернення з такою заявою. 
 
Прокурор вважає, що відповідачі не мали на меті задоволення за рахунок отриманих у власність земельних ділянок особистих потреб шляхом розміщення житлових забудов, а дійсною метою було подальше відчуження земельних ділянок та передача їх підприємству, яке буде здійснювати промисловий видобуток золота Юріївського родовища, що є прихованою угодою.
 
З урахуванням викладених обставин просив суд,  визнати недійсним рішення сесії Мар`ївської сільської ради від 03 вересня 2009 року № 316 в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідачам, рішення сесії Мар`ївської сільської ради від 18 листопада 2009 року № 360 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність відповідачам земельних ділянок площею 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку, видані відповідачам та зобов`язати їх повернути земельні ділянки територіальній громаді в особі Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.
 
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалами Компаніївського районного суду Кіровоградської області прийнято відмови прокурора від позову в частині зобов`язання відповідачів повернути земельні ділянки територіальній громаді в особі Мар`ївської сільської ради та в цій частині провадження у справі закрито.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року позовні заяви прокурора до Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області та до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 об`єднано в одне провадження.
Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від                          31 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття рішення про надання у власність відповідачів земельних ділянок Мар`ївська сільська рада діяла у межах своїх повноважень, передбачених ЗК України та Законом України «Про місцеве самоврядування» та з додержанням вимог, встановлених чинним на той час законодавством, а також, з недоведеності підстав позову прокурора для визнання рішень сесії Мар`ївської сільської ради незаконними, а державних актів на право власності на земельну ділянку недійсними. Окремою підставою для відмови у позові прокурора стало застосування судом строку позовної давності. 
Не погодившись із цим рішенням,  заступник прокурора Кіровоградської області в інтересах держави  подав апеляційну скаргу.
Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада                   2016 року апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави задоволено частково.
Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення.
У задоволенні позову Компаніївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури в інтересах держави до Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 ,                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про визнання недійсними рішень сесії Мар`ївської сільської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки відмовлено.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги прокурора є безпідставними, не відповідають встановленим обставинам справи. Разом з тим, апеляційний суд погодився з тим, що є підстави для задоволення заяви про застосування строків позовної давності.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
21 грудня 2016 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2016 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,  просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.
 
Мотивувальна частина 
 
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Положеннями пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах  (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду передано аналогічну справу № 391/1217/14-ц.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції відповідають вимогам закону.
Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 21 березня 2018 року у справі № 391/1045/14-ц (провадження № 61-2163св18) у аналогічній справі за позовом прокурора Компаніївського району Кіровоградської області в інтересах держави, рішення суду апеляційної інстанції скасував, справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Колегія суддів зробила висновок про те, що апеляційний суд у порушення вимог статей 257, 261 ЦК України та статей 60, 212-214, 303, 316 ЦПК України 2004 року належним чином не перевірив, коли держава в особі її органу як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, а не прокурор, довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.
 
У наведеній справі зазначено, що апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, вказав про те, що прокурором не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянка територіально розташована саме на території Юріївського золоторудного родовища. […] Проте це не спростовує незаконність виділення земельної ділянки у цілому.
 
У іншій аналогічній справі № 39/1036/14-ц (провадження № 61-4892св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 05 вересня 2018 року рішення судів попередніх інстанцій скасував та ухвалив у справі нове рішення, яким задовольнив позов прокурора в повному обсязі. Колегія суддів зробила висновок про те, що 15 січня 2012 року набув чинності Закон України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства». Цим законом внесено зміни до ЦК України, зокрема, виключено пункт 4 частини першої статті 268 ЦК України. Згідно з підпунктом 3 пункту 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4176-VI протягом трьох років з дня набрання чинності Законом № 4176-VI особа має право звернутися до суду з позовом, зокрема, про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи. Відповідно до статей 13 та 14 Конституції України та статті 45 ЦПК України 2004 року на вимоги прокурора поширювалась дія пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України. Закон № 4176-VI встановлює дату початку перебігу строку позовної давності для вимог, передбачених пунктом 4 частини першої статті 268 ЦК України. Сам строк позовної давності визначений статтею 257 ЦК України та обраховується за спеціальним правилом, встановленим підпунктом 3 пункту 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4176-VI. Суди попередніх інстанцій не застосували Закон № 4176-VI, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.
У зазначеній справі Верховний Суд дійшов висновку, що в матеріалах справи містяться докази розташування спірних земельних ділянок на території Юр`ївського золоторудного родовища (наявність якого була визначена офіційно ще до відповідного звернення відповідачів про отримання спірних земельних ділянок), а також порушення спеціальних вимог законодавства щодо здійснення забудови площ залягання корисних копалин загальнодержавного значення, надані прокурором, яким суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки, зокрема, не вказано, що змусило суди попередніх інстанцій сумніватися в беззаперечності таких доказів.
 
Зазначене свідчить про існування різного підходу до розуміння та тлумачення спірних правовідносин.
 
На підставі вказаного колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважала за необхідне відступити від такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносин.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року справа № 391/1217/14-ц прийнята до розгляду. 
 
При таких обставинах, враховуючи те, що на цей час Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду переглядається судове рішення у подібних правовідносинах, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у даній справі. 
 
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Зупинити касаційне провадження у справі за позовом Компаніївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури в інтересах держави до Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про визнання недійсними рішень сесії Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки до закінчення розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи                                   № 391/1217/14-ц (провадження № 61-11197св18).
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                                               А. Ю. Зайцев 
Є. В. Коротенко
 В. М. Коротун
В. П. Курило