ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/18/19  Номер провадження 22-ц/814/377/20	Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О., 
при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 листопада 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,

В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заявлених вимог
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 вересня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг у вигляді відкриття кредитної лінії за заявою б/н від 28 травня 2012 року станом на 18 грудня 2018 року («тілом кредиту») - 8500 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 249,73грн. 
Відмовлено АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову в іншій частині вимог. 
07 жовтня 2019 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від представника відповідача - адвоката Бущана А.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В якій він зазначив, що при винесенні рішення судом першої інстанції не вирішено питання відшкодування витрат на правничу допомогу.
Просив ухвалити додаткове рішення в цивільній справі № 524/18/19, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» витрати на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 , пропорційно до відмовлених у задоволенні вимог позовної заяви, і які складають 23414,95 грн.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 листопада 2019 року відмовлено представнику відповідача   ОСОБА_1 -   Бущану А.О. у задоволенні заяви в інтересах   ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.
Узагальнені вимоги апеляційної скарги
Не погодившись з даною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .
Просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення.
Позиція сторін
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Вважає, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.
Звертає увагу, що при розгляді справи по суті стороною відповідача подавався орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу, а остаточний розрахунок був поданий при зверненні з заявою про винесення додаткового рішення.
При цьому, позивач не заявляв клопотання про зменшення судових втрат, а отже погодився з їх розміром.
Також вказує, що сам договір про надання правової допомоги не є предметом спору, а тому суд першої інстанції не мав повноважень здійснювати його аналіз.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Щодо явки сторін в судове засідання 
Сторони в судове засідання не з`явилися та вважаються належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. 
Крім того, від представника ОСОБА_1 адвоката Бущан А.О. надійшла заява, у якій він просить проводити розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 .
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо обставин справи
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву від 01 березня 2019 року поданого представник відповідача - адвокат Бущаном А.О. просив усі додаткові витрати, що пов`язані з підготовкою до цивільної справи № 524/18/19 та які будуть понесені у зв`язку з її розглядом покласти на позивача. При цьому надав витяг з договору про надання правової допомоги № 10 від 26 лютого 2019 року укладеного між клієнтом  ОСОБА_1 та адвокатом Бущаном А.О., ордер на заняття адвокатською діяльностю, розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу. 
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука   Полтавської області від   18 вересня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг у вигляді відкриття кредитної лінії за заявою б/н від 28 травня 2012 року станом на 18 грудня 2018 року («тілом кредиту») - 8500 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 249,73грн. 
Відмовлено АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову в іншій частині вимог. 
01 жовтня 2019 року представником відповідача - адвокатом Бущаном А.О. подана заява про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 07 жовтня 2019 року, що підтверджується штампом на конверті та штампом суду (т.1 а.с. 228, 252)
До даної зави додано: 
копію договору про надання правничої допомоги № 10 від 26 лютого 2019 року укладеного між клієнтом  ОСОБА_1 та адвокатом Бущаном А.О.(т. 1 а.с. 229-231);
акт прийому-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги № 10 від 26 лютого 2019 року на суму 27000 грн. 64 коп. в якому сторонами зазначено  ОСОБА_1 та адвоката Бущана А.О. (т. 1 а.с. 232);
квитанція № 1 від 27 лютого 2019 року за правову допомогу згідно договору № 10 від 26 лютого 2019 року, на суму 2000 грн. (т. 1 а.с. 233) ;
квитанція № 2 від 01 березня 2019 року за правову допомогу згідно договору № 10 від 26 лютого 2019 року, на суму 7000 грн. (т. 1 а.с. 234);
квитанція № 3 від 09 квітня 2019 року за правову допомогу згідно договору № 10 від 26 лютого 2019 року, на суму 5000 грн. (т. 1 а.с. 235);
квитанція № 4 від 25 квітня 2019 року за правову допомогу згідно договору № 10 від 26 лютого 2019 року, на суму 2000 грн. (т. 1 а.с. 236);
квитанція № 5 від 15 травня 2019 року за правову допомогу згідно договору № 10 від 26 лютого 2019 року, на суму 2000 грн. (т. 1 а.с. 237);
квитанція № 6 від 04 червня 2019 року за правову допомогу згідно договору № 10 від 26 лютого 2019 року, на суму 2000 грн. (т. 1 а.с. 238);
квитанція № 7 від 03 липня 2019 року за правову допомогу згідно договору № 10 від 26 лютого 2019 року, на суму 2000 грн. (т. 1 а.с. 239);
квитанція № 8 від 23 липня 2019 року за правову допомогу згідно договору № 10 від 26 лютого 2019 року, на суму 2000 грн. (т. 1 а.с. 240);
квитанція № 9 від 18 серпня 2019 року за правову допомогу згідно договору № 10 від 26 лютого 2019 року, на суму 2000 грн. (т. 1 а.241);
квитанція № 10 від 18 вересня 2019 року за правову допомогу згідно договору № 10 від 26 лютого 2019 року, на суму 1000 грн. 64 коп. (т. 1 а.242);
квитки та квитанції про оплату проїзду з Полтави до Кременчука та зворотному напрямку без зазначення пасажира (т. 1 а.с. 243-250)
проїзний документ на автобус за напрямком Полтава - Кременчука на 04 червня 2019 року, прізвище пасажира - ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 251).
Позиція апеляційного суду 
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналізуючи матеріали справи колегія суддів звертає увагу, що до закінчення судових дебатів у справі сторона відповідача заяву про надання доказів, що підтверджували б розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи після винесення рішення суду першої інстанції не заявляла.
При цьому, зазначення у відзиві про стягнення з позивача усіх додаткових витрат, що пов`язані з підготовкою до цивільної справи № 524/18/19 та які будуть понесені у зв`язку з її розглядом не містять інформації, що докази на підтвердження цих витрат будуть подані після ухвалення судом рішення.
Тоді як, докази додані до відзиву на позовну заяву, а саме: витяг з договору про надання правової допомоги № 10 від 26 лютого 2019 року укладеного між клієнтом  ОСОБА_1 та адвокатом Бущаном А.О., ордер на заняття адвокатської діяльності, розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, є недостатніми для підтвердження реальних витрат на правничу допомогу виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3. ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Проте, жодних належних доказів на підтвердження того факту, що  ОСОБА_1 понесла витрати на оплату послуг адвоката та в якому саме розмірі, стороною відповідача не надано.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що заява про винесення додаткового рішення з доданими доказами на витрати адвокатських послуг була направлена до суду лише 01 жовтня 2019 року, тобто на 12 день після винесення рішення суду, що суперечить вимогам абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
При цьому, жодних доказів на підтвердження поважності пропуску даного строку представником відповідача не зазначено, клопотання про поновлення строку для надання доказів не заявлялося.
Також суд апеляційної інстанції вважає за доцільне звернути увагу на те, що відповідно до матеріалів справи адвокат Бущан А.О. участі в судових засіданнях не брав. Інтереси відповідача в судовому засіданні представляв представник за довіреністю - ОСОБА_5 . При цьому, довіреність надавалася відповідачем особисто ОСОБА_5 . Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 перебуває з Бущаном А.О. у відносинах, які б надавали право останньому отримувати кошти за послуги, що надавалися ОСОБА_5 суду не надано.
За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні заяви щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача коштів у повернення витрат на правничу допомогу, оскільки заява є необґрунтованою, те не підтверджується фактів реального визначення розмірів гонорару та його сплати.
Щодо доводів апеляційної скарги
Посилання ОСОБА_1 на те, що позивач не заявляв клопотання про зменшення судових витрат, а отже погодився з їх розміром, не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки дана обставина не впливає на обов`язок відповідача довести наявність витрат на правничу допомогу. 
Доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно неможливості застосування постанови Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 так як вона винесена по адміністративній справі предметом якої були правовідносини що регулювалися законодавством яке втратило чинність є безпідставними, оскільки не впливають на правильність рішення.
Крім того, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року по справі № 810/3806/18, при цьому зазначена правова позиція ґрунтується на нормах міжгалузевого права та нормах права, що є ідентичними в ЦПК та КАС.
Також необґрунтованими є посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції зробив аналіз договору про надання правової допомоги, тоді як даний договір не є предметом позову, оскільки суд вправі досліджувати умови вказаного договору як доказ на підтвердження надання правничої допомоги та витрат на неї.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення із дотриманням норм процесуального права, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Щодо судових витрат
Оскільки апеляційний суд по даній справі не задовольняє заяви, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, а також враховуючи, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, підстави для розподілу судових витрат вістуні. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 23 січня 2020 року

Головуючий                         В.П. Пікуль 

Судді                 Т.В. Одринська 

               О.О. Панченко