ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/9092/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В. Я. (головуючий), Білоуса В. В., Васьковського О. В.
за участі секретаря судового засідання - Сотник А. С.,

учасники справи:
боржник - Приватне акціонерне товариство «Експериментальне проектно-конструкторське технічне бюро «Будпластик»,
представник боржника - Ульянчук Ю. А., адвокат (ордер КС № 072212 від 07.10.2019),
ліквідатор Луньов І. В. - не з`явився,
кредитор - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві,
представник кредитора - не з`явився,
кредитор - ОСОБА_1 . (особисто),
представник кредитора - Свиридовський О. А., адвокат (ордер КВ № 423535 від 28.10.2019),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технічне бюро «Будпластик» в особі ліквідатора Луньова І. С.
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 
у складі колегії суддів: Верховця А. А. (головуючий), Остапенка О. М., Жука Г. А.

у справі за заявою
Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технічне бюро «Будпластик»
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог
1. Заявник звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технічне бюро «Будпластик» (далі - ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик», боржник) в порядку, передбаченому ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2018 відкрито провадження у справі № 910/9092/18 про банкрутство ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» (ідентифікаційний код 05524883).

3. Постановою Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута голову ліквідаційної комісії Луньова Ігоря Сергійовича, вирішено інші процедурні питання.

4. 16.01.2019 від ОСОБА_1 до місцевого господарського суду надійшла заява з вимогами:
- переглянути постанову від 27.09.2018 у справі № 910/9092/18 про визнання боржника банкрутом;
- повернути боржнику (ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик») заяву про порушення справи про банкрутство як таку, що містить недостовірні дані та неналежні докази.

5. Заява мотивована тим, що рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик», оформлене протоколом позачергових зборів акціонерів від 26.12.2016, визнано недійсним рішенням Господарського суду міста Києва                    від 04.07.2017 у справі № 910/2002/17. Представник ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» брав участь у справі та був обізнаний про результати розгляду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
6. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 у справі № 910/9092/18 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд постанови Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 за нововиявленими обставинами. 

7. Ухвала мотивована тим, що проведена ліквідаційна процедура ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» та подальше звернення до суду із заявою про банкрутство в розумінні Цивільного кодексу України є правочином, який не скасований судом і недійсність якого прямо не встановлена законом. Рішенням суду у справі                               № 910/2002/17 не скасовано правочину, яким здійснено ліквідаційну процедуру, та повноважень голови ліквідаційної комісії під час здійснення ліквідаційної процедури.
За висновком суду першої інстанції, підставою порушення провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» стало саме доведення ліквідаційною комісією факту недостатності майна боржника для задоволення вимог кредиторів, а не рішення загальних зборів акціонерів. 

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
8. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 у справі № 910/9092/18 залишено без задоволення;
ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 у справі № 910/9092/18 залишено без змін;
провадження у справі № 910/9092/18 про банкрутство ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» закрито;
приписано державному реєстраторові відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління у місті Києві внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис про прийняття постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 910/909/18.

9. Постанова в частині відмови у задоволенні заяви про перегляд постанови про визнання боржника банкрутом у цій справі мотивована тим, що ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи № 910/2002/17, а отже, обставини, на які посилається заявник, були відомі йому на час прийняття у цій справі постанови від 27.09.2018.
У частині закриття провадження у справі постанова мотивована тим, що місцевим господарським судом при відкритті провадження у справі №910/9092/18 про банкрутство ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» було порушено норми матеріального права. Судом апеляційної інстанції встановлено, що, звертаючись 11.07.2018 до місцевого господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» в порядку ст. 95 Закону про банкрутство, заявник надав суду протокол загальних зборів акціонерів  ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» від 26.12.2016, на яких прийнято рішення про припинення діяльності юридичної особи шляхом ліквідації, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Луньова І. С., яке рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 у справі № 910/2002/17 визнано недійсним. Наведене, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про недотримання заявником вимог ЦК України щодо припинення юридичної особи і є підставою для закриття провадження у справі про банкрутство.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
10. Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 910/9092/18 у частині закриття провадження у справі, ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» в особі ліквідатора Луньова І. С. звернулося з касаційною скаргою про скасування пункту 3 зазначеної постанови, в інших частинах постанову апеляційного суду залишити без змін.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

11. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 910/9092/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В. Я., суддя - Білоус В. В., суддя - Васьковський О. В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи                 від 10.10.2019.

12. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.10.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 910/9092/18 за касаційною скаргою ліквідатора ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» Луньова І. С., датою проведення судового засідання визначено 12.11.2019.

13. 11.11.2019 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу із запереченнями проти вимог та доводів скаржника.

14. Ухвалою Верховного Суду від 12.11.2019 відкладено розгляд касаційної скарги ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» в особі ліквідатора Луньова І. С. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі                                         № 910/9092/18, повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги відбудеться 26.11.2019.

15. 26.11.2019 у судовому засіданні ОСОБА_1 надав додаткові пояснення у справі. 

16. У судовому засіданні представник ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» повністю підтримав вимоги касаційної скарги, просив суд скасувати пункт 3 постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019, в інших частинах постанову апеляційного суду залишити без змін.

17. ОСОБА_1 та представник кредитора в засіданні суду проти вимог та доводів скаржника заперечили з підстав, наведених у відзиві та додаткових поясненнях, просили суд постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 в оскаржуваній частині залишити без змін.

18. Інші учасники провадження у справі у призначене судове засідання повноважних представників не направили. Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином. Оскільки явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явилися.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» в особі ліквідатора Луньова І. С.)
19. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, скаржник вказує на порушення судом апеляційної інстанції приписів ст.ст. 83, 95 Закону про банкрутство, ст.ст. 231, 267, 269, 275, 278  ГПК України. При цьому скаржник зауважує, що апеляційний суд не зазначив жодного з пунктів ст. 83 Закону про банкрутство та ст. 231 ГПК України, на підставі яких закрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик».

20. Скаржник доводить, що, враховуючи постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019, якою скасовано ухвалу місцевого господарського суду  від 17.01.2019 у цій справі, ОСОБА_1 не має статусу кредитора, а отже, апеляційна скарга на ухвалу від 25.07.2019 подана не стороною у справі.  

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вимоги та доводи касаційної скарги, з метою перевірки  правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність надання оцінки судовим рішенням судів першої та апеляційної інстанції в повному обсязі. 

22. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій 

22.1. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Статтею 9 зазначеного Закону встановлено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено, що банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури; 
неплатоспроможність - це неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності;
учасники провадження у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб`єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Частиною 5 ст. 11 Закону про банкрутство передбачено, що боржник зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у разі, зокрема, якщо під час ліквідації боржника не у зв`язку з процедурою банкрутства встановлено неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1  ст. 95 Закону про банкрутство, якщо вартості майна           боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. 
Обов`язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України. 

За змістом наведених норм Закону про банкрутство особлива процедура банкрутства боржника, що ліквідується власником, передбачена ст. 95 Закону про банкрутство, випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами. У зв`язку з цим необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку зазначеної норми є дотримання вимог цивільного законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи (ст.ст. 105, 110, 111 ЦК України).

Названі передумови передбачають, зокрема, такі етапи: прийняття рішення власником майна (або органом, уповноваженим управляти майном) боржника про звернення боржника до господарського суду із заявою; проведення аналізу активів боржника у вигляді інвентаризації наявного майна (у тому числі переданого у заставу майна), його належної оцінки та оцінки коштів на рахунках боржника; аналіз пасивів боржника шляхом публікації оголошення; виявлення кредиторів та встановлення повного обсягу кредиторської заборгованості, у тому числі щодо податків, зборів (обов`язкових платежів); вжиття всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, відповідно до ч. 1 ст. 111 ЦК України; проведення аналізу активів та пасивів боржника, що є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону про банкрутство; повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства згідно з ч. 7 ст. 111 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Слід зауважити, що лише дотримання встановлених ст.ст. 105, 110 та 111 ЦК України, які містять положення про ліквідацію юридичної особи (суб`єкта господарювання), вимог та вчинення сукупності визначених нормами цієї статті дій із наданням доказів їх проведення є підставою для звернення ліквідатора із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство за особливою процедурою, що порушується в порядку ст. 95 Закону про банкрутство. При цьому необхідною та обов`язковою передумовою порушення провадження у справі про банкрутство в порядку ст. 95 зазначеного Закону є надання належних доказів на підтвердження наявності всіх передумов для порушення провадження згідно із цією статтею саме на момент звернення боржника з відповідною заявою.
Така правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема, у постановах                      від 03.04.2018 у справі № 904/8185/17, у справі № 910/5373/17, від 23.01.2019 у справі № 908/608/18 та від 09.07.2019 у справі № 909/95/18.

Рішення учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, є необхідною передумовою початку процедури досудової ліквідації в порядку, передбаченому ст.ст. 105, 110 та 111 ЦК України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 11.07.2018 ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про порушення справи про банкрутство за ст. 95 Закону про банкрутство, в якій підставою здійснення процедури досудової ліквідації відповідно до ст. 110 ЦК України визначено рішення загальних зборів акціонерів від 16.12.2016 (протокол № 5).

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні ст. 202 ЦК України. Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. 

Поряд з цим визнане недійсним рішення загальних зборів акціонерів, а отже, і дії, вчинені на його виконання, не породжують жодних правових наслідків з моменту його прийняття.

Судами встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 (залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2017) у справі № 910/2002/17 визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів відповідача, оформлене протоколом позачергових зборів акціонерів від 26.12.2016. 

При цьому суди вказали на те, що збори акціонерів ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» від 26.12.2016 відбулися за відсутності кворуму, що є порушенням вимог ч.2 ст. 41 Закону України "Про акціонерні товариства", а також з неправомірним позбавленням позивача як акціонера товариства відповідача можливості взяти участь у цих загальних зборах.

Представник ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» брав участь у розгляді зазначеної справи, а отже, був обізнаний з результатами його розгляду. 

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 у справі № 910/7206/18 відмовлено ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» у відкритті провадження у справі про банкрутство в порядку ст. 95 Закону про банкрутство. Підставою відмови судом визначено саме недотримання заявником  обов`язкових умов для звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України (рішення Господарського суду м. Києва від 04.07.2017 у справі №910/2002/17). 
Суд вказав на те, що визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик», оформленого протоколом позачергових зборів акціонерів від 26.12.2016, ставить під сумнів повноваження на підписання Луньовим І. С. рішення від 01.06.2018 № 1/06-2018 про звернення до Господарського суду міста Києва із заявою про порушення справи про банкрутство, протоколу № 7 від 29.03.2017, яким з-поміж іншого затверджено ліквідаційний баланс.

Таким чином, на момент звернення ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» із заявою про порушення провадження у справі № 910/9092/18 за ст. 95 Закону про банкрутство заявник достеменно був обізнаний про наведені вище обставини. 

Ураховуючи наведене та встановлені апеляційним господарським судом обставини, колегія суддів погоджується з висновком  суду апеляційної інстанції про недотримання заявником обов`язкових умов для звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України. 

Встановлення судом обставин недотримання необхідних передумов звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника у порядку ст. 95 Закону про банкрутство може мати наслідком закриття безпідставно порушеного провадження.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.04.2018 у справі № 922/2362/17, від 19.06.2019 у справі 912/1298/18, від 25.07.2019 у справі № 910/14947/18.

22.2. Відповідно до ст. 83 Закону про банкрутство господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо: 1) боржник не внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; 2) юридичну особу, яка є боржником, припинено в установленому законодавством порядку, про що є відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; 3) у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того ж боржника; 4) затверджений звіт керуючого санацією боржника в порядку, передбаченому цим Законом; 5) затверджена мирова угода в порядку, передбаченому цим Законом; 6) затверджений звіт ліквідатора в порядку, передбаченому цим Законом; 7) боржник виконав усі зобов`язання перед кредиторами; 8) до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог;  9) згідно із законом справа не підлягає розгляду в господарських судах України; 10) підприємницька діяльність фізичної особи - підприємця, яка є боржником, припинена в установленому законодавством порядку, про що зроблено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; 11) господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника; 12) в інших випадках, передбачених законом.

Закриваючи провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик», апеляційний господарський суд послався на п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України та ст. 83 Закону про банкрутство без зазначення конкретного пункту цієї статті, що формально є порушенням норм процесуального права.

На переконання колегії суддів Верховного Суду, в даному випадку мало бути застосовано п. 12 ст. 83 Закону про банкрутство, проте з урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи та їх правової оцінки саме тільки незазначення апеляційним господарським судом пункту відповідної статті не є підставою для скасування по суті правильного рішення.

22.3. Щодо рішення суду першої інстанції про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд постанови Господарського суду міста Києва             від 27.09.2018  за нововиявленими обставинами (за редакцією ухвали від 25.07.2019) та постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 в частині залишення зазначеної ухвали без змін, колегія суддів вважає необхідним вказати таке.

Як уже було зазначено, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

У процедурі банкрутства судові рішення по суті спору приймаються у вигляді ухвал та постанови про визнання боржника банкрутом. Процесуальний порядок розгляду справи про банкрутство супроводжується прийняттям значної кількості процесуальних документів (здебільшого ухвал), які опосередковують рух справи.

Статтею 320 ГПК України передбачено право господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності переглянути прийняті ними судові рішення (рішення, постанови, ухвали), якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом про банкрутство, що набрали законної сили, за нововиявленими обставинами. 

Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами наведені у  ч. 2 названої статті.

Форма і зміст заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами визначені приписами ст. 322 ГПК України. 

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Заява ОСОБА_1  від 16.01.2019 є заявою про перегляд постанови Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 за нововиявленими обставинами. 

Проте суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки змісту та вимогам зазначеної заяви, яка містить виклад обставин, що, по суті, є запереченнями проти порушення провадження у справі про банкрутство  ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» та вимоги: переглянути постанову від 27.09.2018 про визнання боржника банкрутом у справі № 910/9092/18 та повернути   ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» заяву про порушення справи про банкрутство як таку, що містить недостовірні та неналежні докази.

При цьому слід зауважити, що заяви (клопотання, пояснення) аналогічного змісту ОСОБА_1 під час розгляду справи № 910/9092/1, подавалися неодноразово (30.07.2018, 18.09.2018, 18.10.2018, 12.12.2018) та містили посилання на фактичні обставини, що, на переконання заявника, вказують на неналежні (протиправні дії) керівництва   ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик», зокрема, повідомлення про наявність рішення Господарського суду міста Києва   від 04.07.2017 у справі  № 910/2002/17 та ухвали Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 у справі № 910/7206/18, якою відмовлено ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» у відкритті провадження у справі про банкрутство в порядку ст. 95 Закону про банкрутство.

Суд першої інстанції наведені обставини залишив поза увагою, належної оцінки їм всупереч приписам ст. 2 "Завдання та основні засади господарського судочинства" ГПК України не надав.

Водночас заява ОСОБА_1 від 16.01.2019 була кваліфікована як заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не враховуючи те, що ні за змістом, ні за вимогами вона не відповідає приписам та вимогам  ст.ст. 320, 321, 322 ГПК України.

Крім того, колегія суддів Верховного Суду вважає необхідним звернути увагу на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:
1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;
2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;
3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. 

Проте, враховуючи резолютивну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 25.07.2019, жодного передбаченого приписами ст. 325 ГПК України  рішення суд першої інстанції не прийняв, зміст ухвали також не містить мотивувань та висновків суду з приводу розгляду питання про перегляд постанови від 27.09.2018 за нововиявленими обставинами. Таким чином, на переконання судової колегії, рішення місцевого господарського суду (ухвала від 25.07.2019) не відповідає вимогам ст. 325 ГПК України.

22.4. Відповідно до ч. 1 ст. 95 Закону про банкрутство, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.
Дотримання встановлених ст. ст.105, 110 та 111 ЦК України, які містять положення про ліквідацію юридичної особи (суб`єкта господарювання), вимог та вчинення сукупності визначених нормами цієї статті дій із наданням доказів їх проведення є підставою для звернення ліквідатора із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство за особливою процедурою, що порушується в порядку норм ст. 95 Закону про банкрутство.

Заява про порушення провадження у справі про банкрутство в порядку ст. 95 Закону про банкрутство має відповідати вимогам ст. 11 цього Закону.

За приписами ст. 16 Закону про банкрутство господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо:
заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посаду якої у заяві не зазначено;
заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі;
не подано доказів щодо сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі;
заявник-кредитор не подав доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобов`язання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом;
заявник-кредитор не надав доказів надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів;
з інших підстав, передбачених статтею 63 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Закону.

Отже, така процесуальна дія як повернення заяви про порушення справи про банкрутство заявнику може бути вчинена лише з підстав, передбачених ст. 16 Закону про банкрутство та ст. 63 ГПК України, та не пізніше п`яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство.

Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_1 від 16.01.2019, що містить вимоги про перегляд постанови від 27.09.2018 про визнання боржника банкрутом та повернення боржнику заяви про порушення справи про банкрутство ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» як така, що заявлена на стадії ліквідаційної процедури, задоволенню не підлягає. Отже, у задоволення такої заяви має бути відмовлено.

За таких обставин рішення судів про відмову в задоволенні заяви     ОСОБА_1 від 16.01.2019 є за результатом правильним, проте з підстав, наведених вище у цій постанові.

23.  Щодо суті касаційної скарги

Доводи касаційної скарги ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» в особі ліквідатора         Луньова І. С. в частині оскарження рішення суду апеляційної інстанції щодо закриття провадження у цій справі не знайшли своє підтвердження під час касаційного провадження.

Стосовно доводів скаржника про відсутність у ОСОБА_1 статусу кредитора у справі (п.20 цієї постанови) слід зазначити таке.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 року у справі №910/9092/18, визнано кредиторами ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик»:
- ОСОБА_1  на суму 208 414, 53 грн (1 черга);
- ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на суму 16 664,30 грн, з яких:                     3 524, 00 грн (1 черга), 13 140, 30 грн (6 черга).
Головному Управлінню Пенсійного Фонду України відмовлено у визнанні кредитором боржника на суму 157 621, 02 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду не погодилося та звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі № 910/9092/18 в частині відмови Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві у визнанні кредитором ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» та ухвалити в скасованій частині нове рішення, яким визнати кредиторські вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик».

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 було переглянуто та скасовано ухвалу місцевого господарського суду  від 17.01.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України лише в частині розгляду кредиторських вимог  Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
В іншій частині ухвала суду першої інстанції від 17.01.2019 не була предметом перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, доводи скаржника про відсутність у ОСОБА_1 статусу кредитора за постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 є безпідставними та необґрунтованими. 

24. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

За приписами ч. 1 ст. 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

При цьому за замістом ч. 4 ст. 311 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні, зокрема, його мотивувальної частини.

Таким чином, перевіривши застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених ними фактичних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни судових рішень у частині розгляду заяви ОСОБА_1  від 16.01.2019 з мотивів, наведених у цій постанові (п.п. 22.3, 22.4).

25.  Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги ПрАТ «ЕПКТБ «Будпластик» в особі ліквідатора Луньова І. С. та залишенням без змін постанови господарського суду апеляційної  інстанції витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 311, 315, 317 ГПК України,  Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,- 
                    
ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу  Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технічне бюро «Будпластик» в особі ліквідатора Луньова І. С. залишити без задоволення.

2. Мотивувальну частину постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 910/9092/18 змінити з підстав, викладених у п. 22 цієї постанови. 

3. Резолютивну частину постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 910/9092/18  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили  з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                В. Я. Погребняк

Судді                                                                                          В. В. Білоус

                                                                                                      О. В. Васьковський