ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 760/32735/19                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Жовноватюк В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                            Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                                Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.
          за участю секретаря                                                            Муханькової Т.В.
                              
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції Житомирмької області Департаменту патрульної поліції  лейтенанта поліції Назарука Ігора Руслановича на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 27 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектор 1-го батальйону 4-ї роти управління патрульної поліції Житомирської області  Департаменту патрульної поліції Назарука Ігора Руслановича  про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції Житомирської області Департаменту патрульної поліції  лейтенанта поліції Назарука Ігора Руслановича про скасування постанови серії ЕАК №1782280 від 23.11.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн.; закриття  справи про адміністративне правопорушення. 
Солом`янський районний суд м.Києва своїм рішенням від 27 січня 2020 року позов задовольнив.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що у якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу TruCam LTI 20/20, на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача. Також апелянт зазначив, що посилання суду на окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не повинні братися до уваги, оскільки окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 286 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.
У зв`язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1782280 від 23.11.2019 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф в сумі 255 грн.
Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 23.11.2019 року о 12:37 год. Позивач,  керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz GLE350D, д.н.з. НОМЕР_1 в с.Пилиповичі рухався зі швидкістю 85 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 35 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу TruCam.
Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесені до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
З оскаржуваної постанови вбачається, що 23.11.2019 року о 12:37 год. позивач,  керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz GLE350D, д.н.з. НОМЕР_1 в с.Пилиповичі рухався зі швидкістю 85 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 35 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України.
Підпунктом 12.4. (в) ПДР України визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно  до  статті  77  КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так, під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено розбіжність у назвах лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів, який має відповідне свідоцтво, який міститься у Реєстрі та який зазначено у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Зокрема, у  роздрукованій фотокартці, яка наявна у матеріалах справи, зазначено, що вимірювання швидкості здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості TruCAM Серійний № ТС000545.
У Реєстрі ж затверджуваних типів ЗВТ внесений інший тип вимірювальної техніки - вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний TruCAM  LTI 20/20 TruCAM ІІ.
В оскаржуваній постанові серії ЕАК №1782280 від 23.11.2019 року взагалі зазначено  - TruCAM.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в порушення вимог п. 4 Розділу ІІ Порядку та приписів ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідачем у оскаржуваній постанові та фотокартці зазначено не повну та скорочену назву вимірювача швидкості TruCAM, що не дає суду можливості прийти до однозначних висновків про ідентичність вимірювальних засобів швидкості, про який йде мова у свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13716, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 21.12.2019 року, та того засобу вимірювальної техніки, який було застосовано відповідачем при фіксації швидкості руху автомобіля позивача.
Також, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що розбіжності є і у часі скоєння позивачем правопорушення. Зокрема, у наданому до суду файлі із фото 1574511668_х8000_1123_122108.jmt від 23.11.2019 року зафіксовано час порушення позивачем швидкісного режиму, а саме 12 год. 21 хв., проте у постанові серії ЕАК №1782280 зазначено інший час фіксації порушення швидкісного режиму, а саме 12 год. 27 хв. 
Вказані обставини не дають можливості суду встановити достовірність моменту  перевищення позивачем швидкості саме у вказаний в постанові час.
При цьому, позивач зазначив про те, що він у вказаний у постанові час вчинення правопорушення, керуючи транспортним засобом, дотримувався вимог дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» та не порушив пункт 12.4 ПДР України.
Встановлені неточності у складеній інспектором постанові у сукупності мають суттєве значення для визначення наявності чи відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, а тому є підставою для скасування рішення інспектора про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та звільнення позивача від адміністративної відповідальності.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду -  залишити без змін.
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції Житомирмької області Департаменту патрульної поліції  лейтенанта поліції Назарука Ігора Руслановича - залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 27 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                            В.В. Файдюк

                                                                                                              Є.І. Мєзєнцев