КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Справа № 22-ц/824/2549/2020               Головуючий у 1-й інстанції -  Андрейчук Т.В.
                     758/6040/16-ц                                                            Доповідач: Чобіток А.О.
 
                                                              ПОСТАНОВА
                                                            Іменем України
 
24 лютого 2020 року Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів:
 
головуючого - Чобіток А.О. 
суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.  
секретар - Зиль Т.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва  апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченка Олексія Володимировича, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна  про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування частини квартири, застосування реституції та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним ,-
                                                 у с т а н о в и в:
 
                       У провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться вищевказана цивільна справа. Розгляд справи не завершено.
 
             Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали цього ж суду від 16.10.2019 року, якою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про залишення зустрічного позову без розгляду. 
 
            Не погоджуючись з  ухвалою суду,  представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій  просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд кратко виклав свою позицію стосовно відхиленого клопотання, не зазначивши використані норми матеріального та процесуального права, а тому він має право на отримання роз`яснення судового рішення відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України.
 
            Відзиви на апеляційну скаргу  учасниками справи не подавали.
 
           Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши її матеріали,  колегія суддів приходить до наступного.
 
Згідно із частинами 1, 2 ст. 271 ЦПК України,  за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.
 
Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового для виконання  характеру.
 
           Суд може відмовити у роз`ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю.
 
      Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснено, що відповідно до статті 221 ЦПК України ( наразі ст. 271) роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. 
 
     Логічний та системний аналіз вищевказаних норм закону свідчить про те, що може бути роз`яснена тільки та  ухвала суду, яка підлягає виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
 
     Відповідно до ч. 5 ст. 259 ЦПК України, ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.      
 
     Як убачається із матеріалів справи, то в судовому засіданні, яке відбулось 16 жовтня 2019 року, судом першої інстанції без виходу до нарадчої кімнати відмовлено представнику ОСОБА_1 у задоволенні його клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду, про що здійснено відповідний запис в протоколі судового засідання ( а.с. 89 том 3).
           Тобто, ухвала Деснянського районного суду міста Києва від  16 жовтня 2019 року виконанню на підставі Закону України «Про виконавче провадження» не підлягає, а тому і не  підлягає  роз`ясненню. 
           Незважаючи на вказане, представником ОСОБА_1 в порядку ч. 1 ст. 271 ЦПК України, було подано заяву про роз`яснення указаної ухвали суду першої інстанції від 16.10.2019 року.
 
            Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зазначивши про те, що роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню, пославшись при цьому на     висновок Верховного Суду України від 13 липня 2016 року в справі №21-452iп16, фактично розглянув заяву по суті, вказавши, що ухвала є чіткою, зрозумілою та не припускає кількох варіантів тлумачення, а тому не потребує роз`яснення, унаслідок чого відмовив у її задоволенні.
 
           Проте з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись, оскільки прийшовши до правильного висновку про те, що ухвала від  16 жовтня 2019 року виконанню не підлягає, а тому і не  підлягає  роз`ясненню, суд першої інстанції повинен був указану заяву представника ОСОБА_1 повернути останньому, а не розглядати її по суті, оскільки по суті розглядається лише судове рішення, яке підлягає виконанню на підставі Закону України «Про виконавче провадження».
 
   Зазначені обставини дають підстави  вважати, що ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, унаслідок чого вона підлягає скасуванню у повному обсязі з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, при якому суд першої інстанції повинен вчинити правильну процесуальну дію.
                      
           Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389  ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
                                                        п о с т а н о в и в:
 
            Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
 
            Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду.
 
            Постанова набирає законної сили з моменту її складення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

  Головуючий:                                                               А.О. Чобіток 
 
  Судді:                                                                           О. В.Немировська  
 
                                                                                                    Т. І. Ящук