Номер провадження: 22-ц/813/623/20 
Номер справи місцевого суду: 497/762/19
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді Ващенко Л.Г.
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 17 вересня 2019 року (одноособово суддя Кравцова А.В.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції) 
 17.05.2019 року акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі -Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 123 934,43 гривень.
Позов обґрунтовано наступним.
11.12.2008року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно якого відповідачці надано кредит у розмірі 6 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. 
В заяві про укладення кредитного договору від 11.12.2008 року відповідачка підтвердила свою згоду на те, що заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. У позові Банк зазначає, що договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. 
Посилаючись на те, що відповідачка належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 18.04.2019 року має місце заборгованість у розмірі 123 934,43 гривень, з яких: 00,0 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 7 631,41 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00,0 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 105 875,19 гривень - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 4 050,00 гривень - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 5 877,83 гривень штраф (процентна складова).
Заочним рішенням  Болградського районного суду Одеської області від 17.09.2019 року у задоволенні позову Банку «ПриватБанк» відмовлено. 
(короткий зміст вимог апеляційної скарги)        
Банк не погодився із заочним рішенням суду від 17.09.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)
Апеляційна скарга представника Банка зазначає: 
Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що відомості і докази, надані позивачем на підтвердження вимог позову, - є неналежними та такими, що не доводять в повній мірі наявність заборгованості відповідача перед позивачем. Суд незаконно відмовив у стягненні тіла кредиту та неустойки, оскільки не у повній мірі встановив дійсні обставини справи.
Як вбачається із позовної заяви та розрахунку заборгованості, Банк просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом (тілом), яка складається із 2-х складових, а саме: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; 7 631,41 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Платіж за умовами Договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які рули надані клієнту та не рули повернені у строк, передбачений договором.
Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.
Як вбачається із анкети-заяви строк дії картки сплив 12/11. Оскільки відповідачка своєчасно не повернула кредитні кошти, вся заборгованість за тілом кредиту перейшла в прострочену. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Заборгованість відповідачки також підтверджується випискою по рахунку. 
Підписуючи анкету ОСОБА_1 погодилася з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею та позивачем договір про надання банківських послуг; вона ознайомилася та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить її підпис на вказаній заяві.
Між ЗАТ КБ Приватбанк (правонаступником якого є Банк) і ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит у вигляді ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на уму залишку заборгованості. Договір у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювався та не взнавався недійсним, як і не оспорювалося відповідачкою укладення, чи не укладення кредитного договору, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. Щодо Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відповідачкою не надано.
З виписки по картковому рахунку (додається) вбачається, що відповідачка неодноразово здійснювала операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, так й частково погашала заборгованість по кредиту. Користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, у тому числі і неустойки, відповідачка висловлювала мовчазну згоду з Тарифами, Умовами та правилами надання банківських послуг.
Відмовляючи у стягненні заборгованості по простроченому тілу кредиту та неустойці повному обсязі, суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які, в свою чергу, вдаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Відповідачка не скористалась правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу. 

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
11.12.2008року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно якого відповідачці надано кредит у розмірі 6 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 9-11).
Станом на 18.04.2019 року Банк нарахував заборгованість відповідачки за договором від 11.12.2008 року у розмірі 123 934,43 гривень, з яких: 00,0 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 7 631,41 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00,0 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 105 875,19 гривень - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 4 050,00 гривень - нарахована пені за не своєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 5 877,83 гривень штраф (процентна складова) (а.с. 12-22).
Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.
Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України.
(доводи, за якими суд апеляційної інстанціїу зв`язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін)
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності Банком своїх позовних вимог (а.с.41-42 зворот).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ст. 207 ЦК України). 
Банк зазначає, що відповідачка має заборгованість за тілом кредиту, яка складається з 2/х складових: 00,0 гривень (тіло кредиту на звітну дату, тобто поточна заборгованість за кредитом) і 7 631,41 гривень (тіло кредиту прострочене на звітну дату, тобто прострочена заборгованість за кредитом).
Банк стверджує, що платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту, а у разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу, за твердженнями Банка, сума кредиту вважається простроченою, при цьому, прострочений кредит, це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті у строк, передбачений договором.
Звертаючись із позовом, Банк просив стягнути із позичальника, як кредит (прострочену заборгованість), так і складові його повної вартості: заборгованість за пенею та штрафи.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові, як щодо стягнення 7 631,41 гривень «заборгованості за простроченим тілом кредиту», так і щодо стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів.
З матеріалів справи вбачається, що 11.12.2008 року ОСОБА_1 підписала анкету - заяву, відповідно до якої позивач надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 6 000 гривень на картковий рахунок (а.с. 69-10).
Анкета-заява позичальника не містить Умов та Тарифів Банку, зокрема відомостей про додаткову відповідальність позичальника у разі несвоєчасного або не у повному обсязі внесення нею щомісячного мінімального платежу, внаслідок якого сума кредиту буде вважатись простроченою, у зв`язку з чим позичальник повинна буде відшкодувати тіло кредиту, а також прострочене тіло кредиту.
До правовідносин сторін не може бути застосована ч.1 ст. 634 ЦК України стосовно того, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або в інших стандартних нормах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ неодноразово змінювались самим Банком, зокрема, в період з листопада 2011 року і по квітень 2019 року, тобто Банк мав можливість додати до позовної заяви Витяг з тарифів та Витяг з Умов у будь-якій редакції, у тому числі, що найбільш сприятливі для задоволення позову (а.с.25-54).
Сама по собі роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження вказаних обставин, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч.6 ЦПК України).
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 549 ч.1, ст. 551 ч.1 ЦК України).
Заява позичальника від 11.12.2008 року не містить умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі розмір і порядок нарахування пені та штрафів, крім розрахунку заборгованості за договором, Банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини кредитного договору.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів того, що саме із зазначеним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомилася позичальник ОСОБА_1 та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Зважаючи на те, що Банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження про конкретно запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, анкета-заява не містить відомостей про домовленості сторін щодододаткової відповідальності позичальника у разі несвоєчасного або не у повному обсязі внесення нею щомісячного мінімального платежу, внаслідок якого сума кредиту буде вважатись простроченою, як не містить умов  про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання  у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть прийматись як стандартна (типова) форма, що встановлена на підтвердження укладення із відповідачкою кредитного договору через те, що достовірно не підтверджують вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову Банку у позові за недоведеністю позовних вимог.
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи представника Банка у скарзі, що: відповідачка своєчасно не повернула кредитні кошти і вся заборгованість за тілом кредиту перейшла в прострочену; розрахунок заборгованості відповідачкою не оскаржувався і доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачкою не надано; підписуючи анкету ОСОБА_1 погодилася з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею та позивачем договір про надання банківських послуг, вона ознайомилася і погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку; договір, у встановленому законом порядку, відповідачкою не оспорювався та не взнавався недійсним; користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, у тому числі і неустойки, відповідачка висловлювала мовчазну згоду з Тарифами, Умовами та правилами надання банківських послуг; відмовляючи у стягненні заборгованості суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, - не заслуговують на увагу.
Матеріали справи не містять належних доказів того, що саме із зазначеним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов  позичальник ОСОБА_1 була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Сама по собі роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження вказаних обставин, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування.
Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, неодноразово змінювались самим Банком, зокрема, в період з листопада 2008 року по квітень 2019 року.
Банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що позичальник ознайомилася з Умовами та Правилами банківських послуг, не містить таких доказів і анкета-заявка, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть прийматись судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із позичальником Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача щодо умов кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які Банк вважав узгодженими.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і призвів би до покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Відмова судом у задоволенні позову з підстав його недоведеності не є підставою для ствердження, що таким чином начеб то допускається порушення основоположних норм банківського кредитування і створюється загроза фінансовій стабільності банківської системи.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)
Оскільки Банк не довів своїх вимог, відсутні підстави для ствердження про порушення прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
 Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦІПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишає без змін. 
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).
Колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги, у зв`язку з чим Банк не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:        

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 17 вересня 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженнюу касаційному порядку не підлягає.         Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 20.01.2020 року. 

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков 

                                                                Є.С. Сєвєрова