Справа № 304/226/18

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 

І м е н е м У к р а ї н и

11.02.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/4806/5/20, в якій  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, непрацюючий, притягнутий до адміністративної відповідальності як такий, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Перечинського районного суду від 12.03.2018 ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 19.01.2018 о 04:40 на вул. Центральній в с. Дубриничі Перечинського району керував автомобілем «Мерседес Віто» НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння і, на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків. За це на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 та захисник Заяць В.І. подали апеляційну в якій стверджують, що транспортним засобом ОСОБА_2 не керував, 19.01.2018 приблизно о четвертій годині приїхав на автомобілі «Мерседес Віто», як пасажир, до цілодобового магазину «Повна комора» по вул. Центральній, де у нього стався конфлікт з працівником магазину, який відмовився його обслужити. У зв`язку з цим він по телефону викликав поліцейських, дочекався їх і розповів про причину виклику. Однак працівники поліції звинуватили його в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та ще й залучили в якості свідків працівників магазину з яким він конфліктував. При цьому ні самі поліцейські, ні працівники магазину за кермом автомобіля його не бачили. Суддя ж розглянув справу без належного повідомлення та участі ОСОБА_2 і наклав на нього стягнення незаконно. Просять постанову від 12.03.2018 скасувати.

Особи, які беруть участь у провадженні в справі, були завчасно, установленим порядком повідомлені про час і місце її апеляційного розгляду, однак у судове засідання не прибули, про причину неприбуття суд не повідомили, клопотань про перенесення апеляційного розгляду справи не подали.

Апеляційний суд дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги і вважає, що вонапідлягає задовільненню з таких підстав.
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця ж правова норма забороняє покладання на особу обов`язку доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.
Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи
Ці вимоги у справі не додержані.
Відомостей про завчасне повідомлення ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи в ній немає. В оскарженій постанові зазначено: «У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 16)». Між тим, «а.с. 16» - це бланк рекомендованого повідомлення з відміткою про невручення його адресату та повернення до суду. Отже, справа розглянута суддею без участі ОСОБА_2 , єдина судова повістка, що була надіслана ОСОБА_2 вручена йому не була.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В обґрунтування своїх висновків про доведеність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 і їх правову кваліфікацію за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався у постанові на протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 059127 від 19.01.2018, письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , «а також інші матеріали справи про адміністративне правопорушення».
Однак, вказані матеріали справи не містять переконливих доказів, які приводили б до такого висновку.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій ОСОБА_2 19.01.2018 о 04:40 на вул. Центральній в с. Дубриничі Перечинського району керував автомобілем «Мерседес Віто» НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, почервоніння обличчя, нечітка хода; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків.
Також у протоколі зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі ст. 63 Конституції України відмовилася від пояснень, від підписання протоколу та від повідомлення про час і місце розгляду справи (а.с. 1).
Водночас, у матеріалах справи наявний рапорт інспектора поліції ОСОБА_5 (а.с.7), згідно з яким, останній цієї доби о 04:38:46 прибув до мінімаркету 0 АДРЕСА_2 , де між заявником – ОСОБА_2 та працівниками закладу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, як свідки) виник конфлікт. У рапорті зазначено, що конфлікт був вичерпаний до приїзду працівників поліції, а також про проведення профілактичної бесіди.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 059127 від 19.01.2018, на який, як на доказ вини ОСОБА_2 в керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння послався суддя в постанові, зазначено час керування - 04:40 тобто, коли поліцейський ОСОБА_5 , згідно з його рапортом, проводив у магазині профілактичну бесіду з ОСОБА_2 та працівниками магазину після закінчення конфлікту між ними.
Технічного носія інформації з відеозаписом події в справі немає, усунути суперечності між записом у протоколі про адміністративне правопорушення, та поясненнями свідків, з якими у ОСОБА_2 перед цим був конфлікт, з одного боку, та поясненням ОСОБА_2 , яке узгоджується з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського, з іншого боку, неможливо. Відтак, вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі серії БР № 059127, в оскарженій постанові не доведене, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовані.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити.
Постанову судді Перечинського районного суду від 12.03.2018 про накладення на ОСОБА_2  адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         Гошовський Г.М.