КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  758/828/14                                                                             Головуючий у І-й інстанції - Гребенюк В.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/4574/2020                                           Доповідач Заришняк Г.М
 
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 лютого  2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
при секретарі - Діденко А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , діючої в інтересах  ОСОБА_2 , на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
Ухвалою Подільського   районного суду міста Києва від 10 грудня  2019 року заяву ОСОБА_4 , про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №758/8281/14-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.
Замінено стягувача у виконавчому провадженні при виконанні рішення Подільського районного суду м. Києва від 27.11.2014 р. у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за договором, з ПАТ КБ  «Надра» на ОСОБА_4 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_2., діючав інтересах  ОСОБА_2 ,   посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  процесуального права, просить  ухвалу  суду  скасувати та постановити нову ухвалу  про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження.
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції представник апелянта  Дорзд І.В. підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Заявник ОСОБА_4  заперечував проти апеляційної  скарги, вважаючи ухвалу суду законною.
Представник АТ КБ «Надра»  в судове засідання не з`явився,  про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Задовольняючи  заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив  з доведеності та обґрунтованості такої заяви.
Колегія суддів погоджується  з таким висновком суду, виходячи з наступного.
 Як вбачається з матеріалів і це було встановлено судом, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року  позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором - задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» 97 738  грн. 39  коп.  заборгованості  за кредитним договором та 977 грн. 38 коп. судового збору (а.с. 42-44).
Встановлено, що 16 вересня 2019 р. між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4   було укладено договір №362/П/27/2007-840 та № 163/П/27/2007-980 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, відповідно до умов якого право вимоги за договором кредиту, в тому числі, відносно ОСОБА_3 перейшло до заявника (а.с. 57-59).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку із  заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Положеннями ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Враховуючи наведене, при наявності укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4  договору  № 362/П/27/2007-840 та № 163/П/27/2007-980 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, за  умовами якого право вимоги за кредитним договором, в тому числі, відносно ОСОБА_3 , перейшло до заявника, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву, замінивши стягувача у виконавчому провадженні при виконанні рішення Подільського районного суду м. Києва від 27.11.2014 р. у даній справі   з ПАТ КБ  «Надра» на ОСОБА_4 .
Постановлена судом  ухвала відповідає вимогам норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги про те, що заявник є фізичною особою, а тому не є та не може бути фінансовою установою, яка  згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є належним правонаступником кредитора, не можуть бути підставою для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду, виходячи з наступного.
Відповідно  до  змісту статей 512, 1077 ЦК України,  проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.
З аналізу статей 512-518 Цивільного кодексу України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії може бути будь-яка фізична або юридична особа.
За змістом ст. 1077 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.
 У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.
 Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.
В даному випадку між Банком та ОСОБА_4 , як фізичною особою,  був укладений договір  купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором.
Тобто, фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ, в той час як заява ОСОБА_4 стосується відступлення право вимогиза кредитним договором,а не надання кредитних послуг.
Відповідно до правової позиції, викладеної  в постанові Верховного Суду від                  21 березня 2018 року, у зв`язку  заміною кредитора  відбувається вибуття  юридичної особи  з виконавчого провадження, у зв`язку  з чим припиняється статус  її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна  належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час розгляду справи), стаття  378  ЦПК України ( у редакції, чинній на час розгляду справи, за заявою заінтересованої сторони зобов`язання якою є правонаступник, що отримав  від попереднього  кредитора  всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі  й право бути стороною виконавчого провадження.
Аналогічна правова позиція  викладена у постанові  Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року  у справі №6-122цс13  
Посилання в апеляційній скарзі не те, що судом першої інстанції не було враховано правову позицію, викладену в  Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 11.09.2018 р.  у справі №909/968/16, та не взято до уваги  Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду  від 16.10.2018 р. у справі №923/151/17, не заслуговують на увагу, оскільки є безпідставними, так як  обставини у справі, що розглядається,не є релевантними до обставин, викладених у вказанихпостановах Верховного Суду. 
Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд,-
П О С Т А Н О В  И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.
 Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року - залишити без змін.
 Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.
    
 Головуючий: 
  Судді: