Ухвала
Іменем України 
06 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 2121/1-374/2011
провадження № 51-2627 км 18
Верховний Суд колегією суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурора                                                               ОСОБА_4 , 
захисників у режимі відеоконференції             ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 з  доповненнями до неї засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року, якою було залишено без зміни постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_8 – адвоката ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 січня 2013 року щодо ОСОБА_7 та визнання вказаної скарги такою, що не підлягає розгляду.
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 січня 2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
За вироком місцевого суду  ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 28 жовтня 2009 рокуприблизно о 23:00, діючи за попередньою змовою з  особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, з корисливих мотивів, направлених на незаконне заволодіння чужим майном, перебуваючи на  автомобільній стоянці, розташованій при в`їзді у м. Цюрупинськ Херсонської області, отримавши інформацію про те, що у мешканця с. Комуна Голопристанського району Херсонської області ОСОБА_10 є велика сума грошових коштів, на автомобілі «Шевролет Авео», державний реєстраційний номер  НОМЕР_1 , під керуванням особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, прибув до будинку АДРЕСА_1 , де, використовуючи надану інформацію про місце розташування кімнат у вказаному будинку, через вікно проник разом із двома особами, матеріали справи щодо яких виділено в окреме провадження, до  будинку, де вчинив розбійний напад на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і  здоров`я, яке виразилося у погрозі застосування помпової рушниці, гладкоствольної вогнепальної зброї, обрізу мисливської рушниці «ІЖ-58М» 12 калібру, ручної короткодульної вогнепальної зброї револьверу «КОРНЕТ-С», а  також з насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілих, шляхом завдання декількох ударів руками і ногами по тулубу та голові ОСОБА_10 , зв`язування рук і ніг ОСОБА_10 та ОСОБА_11 липкою стрічкою, в результаті чого ОСОБА_10 було заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя, живота, в проекції колінних суглобів, тильної поверхні лівої стопи, садна правого стегна.
Під час виконання розбійного нападу в ОСОБА_7 виник умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 з корисливих мотивів, який не охоплювався загальним умислом, і він, діючи самостійно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді смерті ОСОБА_10 , використовуючи мисливську зброю «Бекас 16м авто», належну потерпілому, направив ствол рушниці в бік потерпілого, котрий у цей час лежав зв`язаним на підлозі, і здійснив постріл у спину останнього, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження. Смерть ОСОБА_10 настала від вогнепального поранення органів грудної порожнини, супроводжуваного їх пошкодженням та рясною крововтратою. Після цього ОСОБА_7 заволодів майном потерпілих на загальну суму 11 610 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11 червня 2013 року апеляції засудженого  ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_12 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду - без зміни.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 оскаржили їх в касаційному порядку.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2014 року касаційні скарги захисників засудженого залишено без задоволення, а постановлені щодо ОСОБА_7 судові рішення – без зміни.
Разом з тим, не погоджуючись з вироком місцевого суду та ухвалою апеляційного суду, засуджений ОСОБА_7 також оскаржив їх у касаційному порядку.
Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2018 року касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду – без зміни.
Разом з тим, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, представник потерпілої ОСОБА_8 – ОСОБА_9 оскаржив його в апеляційному порядку.
Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року в задоволенні клопотання представника потерпілої про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, а апеляцію визнано такою, що не підлягає розгляду.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник потерпілої ОСОБА_8 – ОСОБА_9 та захисник засудженого ОСОБА_7 – ОСОБА_5 оскаржили її в апеляційному порядку.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року апеляційні скарги представника потерпілої та захисника засудженого залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілої про поновлення строку на апеляційне оскарження та визнання апеляційної скарги такою, що не підлягає розгляду, – без зміни.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі і доповненнях до неї, та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисника ОСОБА_5 та доповненнях до неї, які були направлені засудженим ОСОБА_7 , ставиться питання про скасування ухвали Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року та направлення справи на новий апеляційний розгляд у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. На обґрунтування своїх доводів захисник та засуджений вказують, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції було постановлено не уповноваженим складом суду, оскільки суддя ОСОБА_14 брав участь у цій справі як головуючий суддя на стадії перегляду вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Крім того, захисник та засуджений посилаються на те, що апеляційним судом було порушено право ОСОБА_7 на захист, оскільки розгляд справи проводився за відсутності засудженого, а судом не було вчинено жодних дій для забезпечення його участі в судовому засіданні.
Також сторона захисту вказує на те, що апеляційний суд помилково вказав про недостовірність доручення представника потерпілої, оскільки представник ОСОБА_9 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив достовірність свого підпису на документах, поданих ним до суду. 
Позиції інших учасників судового провадження 
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу з доповненнями не надходило.
У судовому засіданні захисники засудженого ОСОБА_7 -  ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтримали касаційну скаргу в повному обсязі, прокурор заперечувала щодо задоволення поданої касаційної скарги з доповненнями.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі з доповненнями доводи та дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.
 
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.
Доводи касаційної скарги з доповненнями щодо здійснення апеляційного розгляду не уповноваженим складом суду, на переконання колегії суддів, є надуманими з огляду на наступне.
Як убачається з матеріалів кримінальної справи, захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 в ході перегляду постанови Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року в апеляційному порядку заявила відвід судді Херсонського апеляційного суду ОСОБА_14 , посилаючись на те, що вказаний суддя 11 червня 2013 року брав участь у цій справі як головуючий суддя під час перегляду вироку суду апеляційним судом по суті та висловив свою думку, а тому виникають сумніви в його об`єктивності.
Відповідно до ст. 54 КПК України 1960 року суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи:
1) якщо він є потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем або  родичем кого-небудь з них, а також родичем слідчого, особи, яка провадила   дізнання, обвинувача або обвинуваченого; 
2) якщо він брав участь у даній справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач,  особа, яка провадила дізнання, слідчий, обвинувач, захисник або представник   інтересів потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 
2-1) якщо він під час досудового розслідування справи вирішував питання щодо проведення обшуку, виїмки, огляду, обрання, зміни чи скасування запобіжних  заходів, продовження строків тримання під вартою, або розглядав скарги на затримання чи на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи або закриття справи; 
2-2) якщо він під час досудового розслідування справи розглядав питання про усунення захисника в порядку, передбаченому статтею 61-1 цього Кодексу; 
3) якщо він особисто або його родичі заінтересовані в результатах справи; 
4) при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді; 
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 16-2 цього Кодексу. 
У складі суду, що розглядає кримінальну справу, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
У ході дослідження матеріалів кримінальної справи колегією суддів установлено, що суддя ОСОБА_14 дійсно брав участь у цій справі як головуючий суддя під час перегляду вироку Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 січня 2013 року щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку. Однак вказана обставина не суперечить вимогам ст. 54 КПК України 1960 року та, на переконання Суду, жодним чином не вказує на упередженість цього судді і не викликає сумнівів у його об`єктивності. 
При цьому під час касаційного розгляду встановлено, що подане захисником клопотання про відвід було розглянуто апеляційним судом повною мірою. За результатами його розгляду постановлено мотивовану ухвалу, якою відмовлено в задоволенні відводу судді ОСОБА_14 у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених процесуальним законом.
За таких обставин та враховуючи те, що доводи касаційної скарги з доповненнями в частині здійснення апеляційного розгляду не уповноваженим складом суду не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення.
Твердження сторони захисту про те, що апеляційним судом було порушено право ОСОБА_7 на захист, оскільки розгляд справи проводився за його відсутності, є безпідставними.
Так, у своїй касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 зазначає, що апеляційним судом не було забезпечено участі засудженого ОСОБА_7 в судовому засіданні, що, на її переконання, є істотним порушенням норм кримінально-процесуального закону.
Однак з такими доводами сторони захисту колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
Положеннями ст. 351 КПК України 1960 року визначено, що засудженому, який утримується під вартою, повідомлення про надходження апеляції та її копія вручаються через начальника відповідної установи. Одночасно йому роз`яснюється право протягом п`яти діб з часу вручення цих документів подати свої заперечення на апеляцію.
Відповідно до ч. 3 ст. 362 КПК України 1960 року неявка учасників процесу на засідання суду апеляційної інстанції не є перешкодою для розгляду справи, якщо інше не передбачено цим Кодексом або рішенням апеляційного суду.
Як убачається з матеріалів кримінальної справи, 28 лютого 2019 року ОСОБА_7 отримав повідомлення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 25 лютого 2019 року № 2121/1-374/11/691/2019 про призначення апеляційного розгляду апеляційних скарг його захисника та представника потерпілої на 09 квітня 2019 року о 10:00. При цьому клопотань про доставку в судове засідання або проведення судового розгляду в режимі відеоконференції засуджений не заявляв, а в матеріалах справи відсутні будь-які процесуальні рішення суду про обов`язковість участі ОСОБА_7 в судовому засіданні.
Главою 3 КПК України 1960 року визначено учасників процесу, їх права та обов`язки. Однак вказана глава не містить чітко визначених вимог щодо обов`язкової участі засудженого під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Крім того, в ході касаційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 апеляційну скаргу на постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року з клопотанням про його доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції особисто не подавав. При цьому предметом апеляційного перегляду були апеляційні скарги представника потерпілої та захисника засудженого в інтересах саме потерпілої, а не ОСОБА_7 , тому у суду апеляційної інстанції не було підстав та необхідності в доставці засудженого в судове засідання за відсутності клопотань останнього про таку доставку.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи захисника та засудженого про порушення права ОСОБА_7 на захист є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані, що вказують на бажання засудженого брати участь у судовому розгляді, судом така необхідність визначена не була, а нормами процесуального закону 1960 року обов`язкової участі засудженого під час розгляду кримінальної справи в суді апеляційної інстанції не передбачено.
Доводи сторони захисту щодо істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону є необґрунтованими, оскільки, на переконання колегії суддів, апеляційним судом на виконання вимог ст. 377 КПК України 1960 року ретельно перевірено доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та представника потерпілої  ОСОБА_8 – ОСОБА_9 , надано на них вичерпну відповідь та належним чином вмотивовано рішення з наведенням докладних мотивів, з яких такі апеляційні скарги залишено без задоволення.
Інші доводи, викладені в касаційній скарзі з доповненнями, зокрема і посилання сторони захисту на безпідставність висновку апеляційного суду про недостовірність доручення представника потерпілої, не вказують на порушення судом апеляційної інстанції при розгляді справи норм кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.
З огляду на вищевикладене та враховуючи, що істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону не допущено, касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 з доповненнями до неї засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції – без зміни.
Керуючисьстаттями 394-396 КПК України 1960 року, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника  ОСОБА_5 з доповненнями до неї засудженого ОСОБА_7  залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року, якою було залишено без зміни постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_8 – адвоката ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 січня 2013 року щодо ОСОБА_7 та визнання вказаної скарги такою, що не підлягає розгляду, – без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                        ОСОБА_3