ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 грудня 2019 року 	м. Дніпро	справа № 280/3242/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Баранник Н.П.,     
Розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна співдружність" на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 р. в адміністративній справі №280/3242/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна співдружність" до  Головного Управління ДФС у Запорізькій області, Державної фіскальної служби України,  про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
          Рішенням    Запорізького    окружного    адміністративного    суду    від    29.07.2019 задовлено позов ТОВ «Аграрна співдружність». Суд визнав протиправним та скасував Рішення комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.05.2019 №1164073/36002657 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 25.04.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язав Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну ТОВ "Аграрна співдружність" №1 від 25.04.2019 на суму 1534523,00 грн., у т.ч. ПДВ 255753,83 грн., якій було присвоєно номер 9093310955 в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнав протиправним та скасував Рішення комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.05.2019 за №1164151/36002657 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 25.04.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язав Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну ТОВ "Аграрна співдружність" №2 від 25.04.2019 на суму 1182167,00 грн., у т.ч. ПДВ 197027,83 грн., якій було присвоєно номер 9093346237 в Єдиному реєстрі податкових накладних; стягнув на користь ТОВ "Аграрна співдружність" з бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати в сумі 1921 грн. 00 коп; стягнув на користь ТОВ "Аграрна співдружність" з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати в сумі 1921 грн. 00 коп.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрна співдружність" звернулось до суду першої інстанції із заявою про винесення додаткового рішення, яким вирішити питання про судові витрати шляхом стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12900,00 грн. та витрат на сплату судового збору в розмірі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України, а також витрат на правничу допомогу у розмірі 12900,00 грн. та витрат на сплату судового збору в розмірі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС України в Запорізькій області.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 р. у задоволенні заяви ТОВ «Аграрна співдружність» про винесення додаткового рішення відмовлено.
Ухвала суду оскаржена ТОВ «Аграрна співдружність» в апеляційному порядку. Скаржник вказує, що суд першої інстанції рішенням від 29 липня 2019 р. не вирішив питання про розподіл судових витрат, тому позивачем реалізовано право на подачу заяви про ухвалення додаткового судового рішення. Скаржник зазначає, що за результатами розгляду заяви суд першої інстанції не відмовив у стягненні судових витрат, а відмовив у винесенні додаткового рішення, пославшись на необґрунтованість витрат на правничу допомогу, не навівши, при цьому, жодного аргумента та правової підстави для відмови. На думку скаржника, суд безпідставо не застосував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 червня 2019 р. у справі №813/481/18, відповідно до якого відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є аргументом для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, зазначивши про необґрунтованість заявлених позивачем до відшкодування витрат. Так, до переліку наданих послуг позивачем включені послуги з проведення зустрічі директора з адвокатами (1200 грн), попереднє дослідження наданих документів (1680 грн.), підготовка позовної заяви (21000 грн.), підготовка заяви про вирішення питання про судові витрати (120 грн.), підготовка заяви про винесення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат. Заявлені витрати, на думку відповідачів, не можна вважати ані неминучими, ані обгрунтованими, оскільки за своєю правовою природою входять до надання послуг із складання позовної заяви. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката необхідно враховувати лише витрати на реальні послуги, які є фактичними та неминучими та безпосередньо пов`язані із конкретною адміністративною справою. Крім того, справа № 280/3242/19 визначена судом як малозначна, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, що свідчить про її незначну складність.
          Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
          Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Аграрна співдружність» про винесення додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не надано до суду доказів про відсутність у штаті ТОВ «Аграрна співдружність» юрисконсульта та потреби у професійній правничій допомозі адвоката; доказів розумної економічної причини (ділової мети) щодо взаємовідносин з Адвокатським об`єднанням «Лекс Плюс»; доказів отримання коштів Адвокатським об`єднанням «Лекс Плюс» у сумі 25800,00 грн. Крім того, питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору вирішено при постановленні рішення по суті позову.
          Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно частин другої та третьої  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини п`ятої зазначеної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 1  статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
          Позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу заявлено 25800 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем надані договір про надання правової допомоги № 19/2706-1002, укладений 29.06.2019 з АО «Лекс плюс», додаток № 1 від 27.06.2019 до договору, звіт про надані послуги від 01.08.2019, акт приймання-передачі послуг від 02.08.2019, платіжне доручення № 162 від 02.08.2019 про сплату позивачем 25800 грн.
          Здійснивши аналіз наданих АО «Лекс плюс» послуг, колегія суддів дійшла висновку, що консультація з питань судового оскарження рішень ГУ ДФС України (1200 грн.) не належить до витрат, як підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів, оскільки надана 27.06.2019, тобто до дати укладення договору про надання правової допомоги. 
Колегія суддів погоджується з доводами представника відповідачів, що попереднє дослідження документів, наданих замовником, та додаткових документів, здійснених адвокатом, помічником адвоката (1440 грн. + 240 грн. = 1680 грн.) є дублюванням цих послуг у складі підготовки позовної заяви, в межах якої здійснено правовий аналіз наданих замовником документів (21000 грн.).  
Щодо обгрунтованості витрат на суму 21000 грн. на підготовку позовної заяви, які заявлені до відшкодування.
Як вбачається зі змісту звіту, ТОВ «Лекс плюс» підготовку позовної заяви здійснювали адвокат (8,6 год.) та помічник адвоката (17,8 год.). При цьому, помічник адвоката протягом заявленого часу здійснював пошук та аналіз актуальної судової практики.
Проте, колегія суддів вважає, що витрати на сплату роботи помічника адвоката на суму 10680 грн. не є співрозмірними із характером проведеної роботи, оскільки  необхідність витраченого часу (17,8 год.) на пошук та аналіз «актуальної судової практики» свідчить не про складність справи, а про рівень професіоналізму, зважаючи на віднесення судом першої інстанції спору до категорії малозначної (незначної складності).
Щодо оплати вартості послуг адвоката.
На підготовку позовної заяви адвокатом витрачено 8,6 год. Загальна вартість цієї роботи складає 10320 грн. (1200 грн. за годину).
Колегія суддів зазначає,  що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими понесені витрати на підготовку позовної заяви на суму 10320 грн.
          Також підлягають відшкодуванню і витрати на підготовку проекту заяви про ухвалення додаткового рішення по суті позовних вимог у розмірі 1800 грн. (3 год. роботи адвоката при вартості однієї години 600 грн.). 
          Разом з тим, не підлягають відшкодуванню витрати на складання помічником адвоката заяви про вирішення питання про судові витрати, поданої разом з позовною заявою, оскільки зазначена заява не містить жодного обгрунтування понесених витрат, носить характер повідомлення про майбутнє волевиявлення щодо подачі доказів на підтвердження таких витрат, що могло бути включено безпосередньо до прохальної частини позовної заяви.
          Таким чином, загальна вартість витрат, понесених позивачем на правову допомогу складає 12120 грн. (10320 грн.+1800 грн.). Ці витрати, на думку колегії суддів, мають бути відшкодовані на рахунок бюджетних відшкодувань ГУ ДФС у Запорізькій області, протиправність рішень якого призвела до виникнення спору. Залучення ДФС України пов`язано виключно із повноваженнями останнього у поновленні порушених прав позивача, оскільки жодних рішень, дій чи бездіяльності щодо позивача ним не приймалось.
          Щодо відшкодування понесених позивачем витрат зі сплати судового збору на суму 3842 грн.
          Рішенням Запорізького      окружного      адміністративного      суду      від      29.07.2019 вирішенно питання про розподіл судових витрат шляхом стягнення з відповідачів по 1921 грн. за рахунок бюджетних асигнувань кожного, тому заява позивача про повторне стягнення на його користь суми судового збору задоволенню не підлягає.
           Колегія суддів також вважає, що ухвала суду про відмову в ухваленні додаткового рішення прийнята внаслідок помилкової оцінки наданих позивачем доказів понесених витрат на правничу допомогу. Крім того, процесуальний закон не зобов`язує позивача надавати суду докази про відсутність у штаті юрисконсульта та потреби у професійній правничій допомозі адвоката. У свою чергу, позивачем наданий доказ сплати коштів АО «Лекс Плюс» за надані послуги.
          Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна співдружність" - задовольнити частково.
          Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 р. в адміністративній справі №280/3242/19 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
          Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна співдружність" - задовольнити частково.
          Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна співдружність" (код ЄДРПОУ 36002657, м. Запоріжжя, 69002, вул. Артема, буд. 71 офіс 5) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ 39396146, м. Запоріжжя, 69107, проспект Соборний, 166) понесені судові витрати на суму 12120 (дванадцять тисяч сто двадцять) грн. 
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 грудня 2019 р. і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник