ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 лютого 2020 року           справа №200/8101/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г.,
секретар Сізонов Є.С.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Прядко Д.В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 200/8101/19-а (головуючий у 1 інстанції Хохленков О.В., повний текст складено 01.11.2019р. в м.Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , Міністерства оборони України про скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                        УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними бездіяльність Військової частини польова пошта НОМЕР_3 Міністерства оборони України щодо невиплати підйомної допомоги; скасувати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 № 819 від 01.03.2016 в частині, що стосується сержанта ОСОБА_1 ; скасувати наказ командира 23 окремого мотопіхотного батальйону № 15-РС від 30.03.2016 в частині увільнення від займаної посади та зняття з усіх видів забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_1 , номер обслуги першого гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки; стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01 квітня 2016 по 30 червня 2016 року в розмірі 21895,50 грн., без врахування виплачених за цей період коштів та з урахуванням податків та обов`язкових платежів (а.с. 83-86).
В обґрунтування позову зазначив, що проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 . Оскільки військова частина НОМЕР_3 не розрахувалася з ним, вважає, що відповідач повинен сплатити невиплачене грошове забезпечення за квітень-червень 2016 року в розмірі 20938,19 грн., яке ним встановлено шляхом виведення середнього забезпечення з вирахуванням виплачених часток за вказаний період. Відповідно до рішення заступника Директора департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.01.2016 за №248/2/3/57 з 01.03.2016 військову частину – польова пошта НОМЕР_3 знято з фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 та зараховано на забезпечення до військової частини НОМЕР_2 .
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року позовні вимоги в частині скасування наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 № 819 від 01.03.2016 в частині, що стосується сержанта ОСОБА_1 та скасування наказу командира 23 окремого мотопіхотного батальйону № 15-РС від 30.03.2016 в частині увільнення від займаної посади та зняття з усіх видів забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_1 , номер обслуги першого гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, залишено без розгляду (а.с. 116). Ухвала позивачем не оскаржена.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період квітень-червень 2016 року суму заборгованості в розмірі 20938,19 грн. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 118-121).
Не погодившись з судовим рішенням, відповідачем – військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, не відповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення, та закрити провадження по справі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
1. Зазначає, що судом безпідставно не враховано, що позивач незаконно знаходився поза межами військової частини польова пошта НОМЕР_3 понад 10 діб внаслідок чого був виданий наказ від 30.03.2016 № 15-РС, яким позивача увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 , а також був знятий з усіх видів забезпечення.
2. Звертає увагу суду, що судом першої інстанції не досліджено порядок проходження лікування військовослужбовців та не надані підтверджуючі документи, які видані лікарськими закладами. Зазначає, що за час лікування позивачу мало б бути нараховано 9038,32 грн., відповідно до розрахункової відомості.
3. Суд не звернув увагу, що наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 30.03.2016 № 15-РС, яким позивача увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 , а також був знятий з усіх видів забезпечення, в тому числі з фінансового забезпечення, є дійсним на даний момент.
4. Посилаючись на Пленум Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13, зазначає, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до Законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється.
Позивач та представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечували, представники відповідачів до суду не прибули.
Фактичні обставини справи.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши аргументи представників сторін у судовому засіданні, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 та період з 07 серпня 2015 року по 21 жовтня 2016 року йому виплачено грошове забезпечення та сплачено єдиний соціальний внесок. Страховий стаж за період проходження служби у військовій частині п.п. НОМЕР_3 становить 01р. 02 міс. 14 дн., що підтверджується довідкою про строки проходження служби у військових частинах та органах, які включаються до страхового стажу № 615 від 21.10.2016 року (а.с. 24).
Відповідно довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням № 458 від 21.10.2016 року, позивач за спірний період, з 01 квітня 2016 по 30 червня 2016 відпрацьованих календарних днів у квітні 30 – нарахована заробітна плата (грошове забезпечення) 475,86 грн.; у травні 31 – нараховано 0,00; червень – 30, нараховано – 2469,33 грн. відповідно. Загалом – 2945,19 грн. (а.с. 23).
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 15.02.2016 року № 46 вважати такими що вибули на лікування до шпиталю сержант ОСОБА_1 номер обслуги 1 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки. Підстава: медичне направлення (а.с.28).
Епікризом (виписним) медичної карти стаціонарного хворого № 699, підтверджується, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 27 лютого 2016 року по 23 березня 2016 року в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, поступив до лікарні за направлення військового шпиталю (а.с.33).
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 01.03.2016 року № 819, сержант ОСОБА_1 вибув на лікування до військового шпиталю № 61. На момент звірки з лікувальним закладом 20.02.2016 року було з`ясовано, що сержант ОСОБА_1 до лікувального закладу не прибув. Місце знаходження його не відоме. За самовільне залишення частини номер обслуги 1 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки ОСОБА_1 оголосити «сувору догану» (а.с.26).
Актом про результати службового розслідування від 01.03.2016 року встановлено що 15.02.2016 сержант ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини (по стройовій частині) № 46 від 15.02.2016 вибув на лікування до військового шпиталю № 61. На момент звірки 20.02.2016 з лікувальним закладом було з`ясовано, що сержант ОСОБА_1 до лікувального закладу не прибув. Місце знаходження його не відоме. На телефонні дзвінки не відповідає (а.с.29).
Наказом командира 23 окремого мотопіхотного батальна військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 30.03.2016 року № 15-РС сержанта ОСОБА_1 номер обслуги 1 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки було увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 . На час перебування залишити у списках частини та зняти з всіх видів забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_3 (а.с.27).
В матеріалах справи відсутні будь-які докази про причини відсутності позивача у лікувальному закладі з 15.02.2016 року по 27.02.2019 року. Під час розгляду справи у суді першої інстанції встановлено, що позивач не пояснив командуванню військової частини про причини відсутності у цей час у лікувальному закладі.
Матеріали справи містять виписний епікриз № 6112 Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, відповідно до якого сержант ОСОБА_1 перебував на обстеженні та лікуванні у ВМКЦ Південного регіону з 31 березня 2016 року по 14 квітня 2016 року (а.с.31).
Оцінка суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Як встановлено судом першої інстанції та не є спірним у справі, спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 26.04.2017 року № 323/1/5 дек «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних силах України в 2017 році» та Директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 01.07.2017 року умовне найменування «військова частина - Польова пошта НОМЕР_3 » змінено на «військова частина НОМЕР_1 ».
Відповідно до рішення заступника Директора департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.01.2016 року за № 248/2/3/57 з 01.03.2016 року військову частину - польова пошта НОМЕР_3 знято з фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 та зараховано на забезпечення до військової частини НОМЕР_2 (а.с. 113).
Статтею 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Частинами 2, 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260).
Відповідно до пункту 1.2 Порядку № 260 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1.7 Порядку № 260, розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається виходячи з кількості календарних днів у цьому місяці.
За змістом пункту 3 наказу Міністерства оборони України від 15.11.2010 № 595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 р. за № 1194/18489 (далі-наказ № 595 - чинний на момент виникнення спірних правовідносин) до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Приписами пункту 4 наказу № 595 передбачено, що військовослужбовцям, які тимчасово вибули з військових частин зі збереженням посад за місцем служби, виплата винагороди не припиняється в разі вибуття: у відпустку зі збереженням грошового забезпечення - за час перебування у відпустці, на лікування - за час перебування на лікуванні (за період, коли їм виплачувалося грошове забезпечення) та за час звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, у службове відрядження одиночним порядком, у тому числі на збори, курси, навчання, або в складі підрозділу - за час перебування у відрядженні.
Правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям за час хвороби, визначені розділом Х наказу Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008, відповідно до якого особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні, та тим, хто на день вибуття на лікування звільнений від посад, за весь період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою згідно з висновком військово-лікарської комісії, але не більше чотирьох місяців з дня вибуття з військової частини (крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі терміни перебування на лікуванні), виплачується грошове забезпечення за останніми штатними посадами, які вони займали. Грошове забезпечення у цьому разі обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 27 лютого 2016 року по 23 березня 2016 року в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР поступив до лікарні за направлення військового шпиталю та відповідно до виписного епікризу № 6112 Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, сержант ОСОБА_1 перебував на обстеженні та лікуванні у ВМКЦ Південного регіону з 31 березня 2016 року по 14 квітня 2016 року.
Вимоги позивача стосуються грошового забезпечення за період з 01 квітня 2016 року по 30 червня 2016 року.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач до розташування військової частини – польова пошта НОМЕР_3 повернувся 23 травня 2016 року, виправдувальних документів, що підтверджували б законність його відсутності на військовій службі не надав та пояснити свою відсутність не зміг. Копії виписних епікризів лікувальних закладів були отримані відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції. 
Під час апеляційного розгляду позивач пояснив, що після лікування одразу прибув до військової частини, надав командиру підтверджуючі документи лікувальних закладів, які були втрачені, що суперечить обставинам встановленим під час розгляду справи у суді першої інстанції та не підтверджені ніякими доказами.
Пояснення, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є допустимими, в розумінні ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства, тому не можуть бути прийняті до уваги.
Як встановлено п. 1.9 наказу Міністра оборони від 11.06.2008 № 260,  чинній на момент виникнення спірних правовідносин, грошове забезпечення військовослужбовців виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.
В матеріалах справи містяться суперечливі дані щодо грошового забезпечення позивача за спірний період.
На виконання ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року, відповідачем надана довідка про нараховані суми грошового забезпечення сержанту ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 року по 30.06.2016 року. 
Відповідно довідки про нараховані суми грошового забезпечення та винагороди за АТО сержанту ОСОБА_1 військовою частиною п.п. НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ) за період з 01.02.2016 по 31.06.2016 позивачу за травень 2016 року нараховано 2469,22 грн. та з урахуванням податків та зборів, сума 2089,13 у червні перерахована на картковий рахунок позивача, за червень 2016 року нараховано 10505,60 грн., та перераховано на картковий рахунок 7305,60 у липні місяці 2016 року (а.с. 173).
Що стосується виплати грошового забезпечення за квітень 2016 року, то як зазначалося вище, згідно з пунктом 1.7 Порядку № 260, розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається виходячи з кількості календарних днів у цьому місяці.
Матеріалами справи підтверджено, що по 14.04.2016 позивач перебував на лікарняному. Відповідно до розрахункової відомості за період за 01.04.2016 по 14.04.2016 позивачу нараховано 3399, 36 грн., проте як вбачається із довідки відповідача, грошове забезпечення за квітень позивачу не сплачено (а.с. 134).
Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача грошового забезпечення за період квітень-червень 2016 року суму заборгованості в розмірі 20938,19 грн., тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.
Доводи апелянта, що на військовослужбовців не поширюються норми КЗпП є неприйнятними, оскільки суд вірно застосував висновок Верховного Суду України, що перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації закріпленого у ст. 43 конституції України права на працю, а тому суд повинен керуватися, в тому числі, і положеннями частини 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.  
В частині відмови у задоволенні позову, рішення суду не оскаржувалося.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, проте суд дійшов помилкового висновку щодо визначення суми заборгованості, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в цій частині - зміні.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 200/8101/19-а - змінити.
Абзац другий рішення викласти в наступній редакції: Стягнути з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.04.2016 по 14.04.2016 в розмірі 3399, 36 грн.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 200/8101/19-а залишити без змін.
Повний текст постанови складений 11 лютого 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                    Л.В. Ястребова

Судді                                                                                                       І.Д. Компанієць

                                                                                                                 Е.Г. Казначеєв