КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року                                                                                                          місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 363/4879/17                                            
номер провадження: 22-ц/824/532/2020                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Орел П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , та представника садівничого товариства «Десна-3» Прокопенко Раїси Сергіївни, яка приєдналась до апеляційної скарги, на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року у складі судді Баличевої М.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє як законний представника малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи: садівниче товариство «Десна-3» об`єднаного садівничого товариства «Десна», садівниче товариство «Десна-3», Хотянівська сільська рада, Служба у справах дітей і сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, про визнання незаконними та скасування рішень щодо державної реєстрації земельної ділянки і затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2017 року ОСОБА_1 , який діє як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , звернувся до суду з указаною позовною заявою, в якій з урахуванням уточнень, просив визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0085 га, кадастровий номер 3221888800:38:123:0158, що розташована по АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_3 , на підтвердження якої Державний кадастровий реєстратор видав витяг з ДЗК НВ - 3209066942017 з недостовірними відомостями; визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18 травня 2017 року № 10-8392/15-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» площею 0,0085 га, кадастровий номер 3221888800:38:123:0158, що розташована по                            АДРЕСА_2 , у власність ОСОБА_3 . 
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що його малолітня дочка  ОСОБА_2 , 2007 року народження, є власником 1/2 частини садового будинку та                   1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,040 га, кадастровий номер 3221888800:38:123:0157, що розташована по АДРЕСА_2 . Інша 1/2 частина садового будинку та 1/2 частина земельної ділянки належить ОСОБА_4 , 2002 року народження, законним представником якої є ОСОБА_3 
30 травня 2017 року Вишгородською міською радою Київської області за № 20773074 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18 травня 2017 року № 10-8392/15-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» та витягу з Державного земельного кадастру                                      НВ- 3209066942017, виданого 29 травня 2017 року Управлінням Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, було зареєстровано речове право ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0085 га для колективного садівництва, кадастровий номер 3221888800:386123:0158. Зазначає, що ця земельна ділянка порушує майнові права і інтереси малолітньої ОСОБА_2 та є перешкодою в користуванні її майном, оскільки повністю перекриває вхід до земельної ділянки площею 0,040 га та садового будинку. Іншої можливості потрапити до цього майна немає. 
Вказував, що земельна ділянка площею 0,040 га та земельна ділянка площею 0,0085 га об`єднані спільним парканом у 2006 році. Земельна ділянка площею 0,040 га належала ОСОБА_5 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №114126, виданого йому на підставі рішення Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 29 грудня 1997 року № 114. Зайнятою із земель загального користування земельною ділянкою площею 0,0085 га користувався ОСОБА_5 та через неї можна було потрапити на земельну ділянку площею 0,040 га і до садового будинку. 
Зазначав, що 15 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до  Головного управління Держгеокадастру у Київській області із клопотанням про отримання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0,0085 га для колективного садівництва. До клопотання ОСОБА_3 додала довідку голови правління  СТ «Десна-3»  від 15 травня 2015 року №1/05 про виділення у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку, яка розташована у СТ «Десна-3». Вказував, що зазначені у цій довідці відомості про те, що ОСОБА_3 є членом                          СТ  «Десна-3» не відповідають дійсності, оскільки у неї відсутнє майно у цьому товаристві, а вона є тільки законним представником  неповнолітньої ОСОБА_4 , в інтересах якої  сплачує членські внески. Зазначав, що законних підстав для користування землею загального користування площею 0,0085 га у ОСОБА_3 не було, оскільки вона створила перешкоди малолітній ОСОБА_2 у користуванні її власністю та порушила рішення апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2015 року, яким встановлено наявність перешкод з боку ОСОБА_3 і її чоловіка ОСОБА_6 .
Вказував, що при прийняті Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області рішення від 04 грудня 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0085 га для ведення садівництва у власність ОСОБА_3 не було враховано схематичний план СТ «Десна-3», відповідно до якого дорога по АДРЕСА_3 до земель загального користування та слугує єдиним проходом до земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_2 . Також зазначав, що Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області при відведенні земельної ділянки площею 0,0085 га у власність ОСОБА_3 було порушено норми земельного законодавства, не було виготовлено документації із землеустрою та не було враховано рішення апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2015 року, а тому вважав, що відновити існуюче становище можливо лише шляхом визнання незаконними та скасування державної реєстрації земельної ділянки та вказаного вище наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18 травня 2017 року №10-8392/15-17-сг.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 рокуу задоволенні позову  ОСОБА_1 , який діє як законний представник малолітньої ОСОБА_2 ,відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що при затвердженні Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0085 га проект землеустрою був відсутній. Вказує, що при наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,0085 га із користування СТ «Десна-3» ОСОБА_3 не були дотримані вимоги щодо отримання від Головного управління Держгеокадастру у Київській області нотаріально засвідченого погодження землекористувача СТ «Десна-3» та рішення загальних зборів членів цього товариства про припинення користування частиною дороги площею 0,0085 га по АДРЕСА_3 Зазначає, що суд першої інстанції не застосував положення статуту                           СТ «Десна-3» та не  звернув увагу на те, що згідно із статутом СТ «Десна-3» керівні органи та  загальні збори членів цього товариства не наділені повноваженнями щодо розпорядження землями загального користування (дорогою) та позбавлення членів товариства права користування ними. Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що земельна ділянка площею 0,0085 га перекриває вхід до земельної ділянки площею 0,04 га та до садового будинку, 1/2 частина якого належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується викопіюванням із схематичного плану СТ «Десна-3», генеральним планом СТ «Десна-3», публічною кадастровою картою України, планом - схемою земельних ділянок, що межують між собою,  а саме, земельною ділянкою площею 0,04 га та площею 0,0085 га. 
Зазначає, що суд першої інстанції не дав оцінки тим обставинам, що відведення, погодження та затвердження проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0085 га відбулось з порушенням норм земельного законодавства, без виготовлення документації землеустрою та без погодження із суміжними землевласниками.
Вказує, що рішенням апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2014 року усунуто ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 перешкоди в користуванні 1/2 частиною будинку та 1/2 частиною земельної ділянки по АДРЕСА_2 з боку ОСОБА_3 та                     ОСОБА_6 шляхом передачі ключів від садового будинку та зобов`язано їх не чинити перешкод в користуванні зазначеним майном. Однак всупереч вказаного рішення суду Головне управління Держгеокадастру у Київській області вчинило дії щодо  передачі земельної ділянки площею 0,0085 га у власність ОСОБА_3 . Вважає, що земельна ділянка площею 0,0085 га була вилучена із користування малолітньої ОСОБА_2 у                СТ «Десна-3» у порушення положень Конституції України, Законів України, статуту                             СТ «Десна-3» та рішення апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2014 року про усунення перешкод дитині у користуванні її майном, що є грубим порушенням прав та законних інтересів дитини.
До початку розгляду справи у суді апеляційної інстанції 27 січня 2020 рокупредставник СТ «Десна-3» Прокопенко Р.С. через канцелярії апеляційного суду  подала заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 , в якій також просить  скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити  позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє як законний представника малолітньої ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування рішень щодо державної реєстрації земельної ділянки і затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, як таких, що порушують майнові права та інтереси малолітньої ОСОБА_2 .
 У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції  про те, що позивачем не доведено порушення його права  чи інтересу при зверненні її до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0085 га їй у власність та виданням наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18 травня 2017 року № 10-8392/15-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність». Вказує, що згідно з висновками Верховного Суду, вкладеними у постанові від 28 березня 2018 року (справа №681/1039/15-ц), у разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Непогодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами не може бути підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Також у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №346/4408/15-ц вказано, що відмова сусіда у підписанні акту погодження меж не є порушенням права на приватизацію земельної ділянки і не потребує оскарження в суді. Зазначає, що позивач звертався до суду з аналогічним позовом про визнання протиправними дій щодо затвердження проекту землеустрою та рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2018 року йому відомлено у задоволенні позовну.  Зазначає, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 18 травня 2017 року № 10-8392/15-17-сг є актом ненормативного характеру та вичерпав свою дію, а тому вважає, що він не може бути скасований. Вказує, що доводи апеляційної скарги про те, що керівництво СТ «Десна-3» перевищило свої повноваження та розпорядилось самовільно землею загального користування не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах земельного законодавства України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в  судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 травня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 липня 2014 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 , як законного представника малолітньої ОСОБА_2 ,  та встановлено порядок користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 садовим будинком АДРЕСА_3 , надавши у користування ОСОБА_2 кімнату 3, площею 15,6 кв.м, а ОСОБА_4 - кімнату 4 (мансарда), площею 17,4 кв.м. Решту приміщень у садовому будинку, зокрема, приміщення 2, площею 14,6 кв.м, коридор 1, площею 5,1 кв.м, а також надвірні споруди - навіс Б, вбиральню В, господарський блок Г, огорожу та земельну ділянку площею 0,040 га під цим будинком - залишено у спільному користуванні.
Також встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2014 року скасовано рішення Вишгородського районного суду Київської області від                 15 квітня 2015 року в частині відмови ОСОБА_1 , який діяв в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_2 та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих вимог.
Усунуто ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 перешкоди в користуванні 1/2 частиною будинку та 1/2 частиною земельної ділянки по                  АДРЕСА_2 шляхом передачі ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником неповнолітньої ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ключів від садового будинку АДРЕСА_2 та зобов`язано їх не чинити їм перешкод в користуванні зазначеним майном.  
У решті рішення Вишгородського районного суду Київської області від15 квітня 2015 року залишено без змін.
Вказаними вище рішеннями судів встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26 листопада 2010 року визнано за ОСОБА_7 та малолітньою ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_3 та земельної ділянки площею 0,040 га у СТ «Десна-3» с.Осещина  Вишгородського району  Київської області. 24 травня 2013 року ОСОБА_7 подарувала належну їй частину садового будинку та земельної ділянки малолітній ОСОБА_2 . Право власності на зазначене майно було зареєстровано за ОСОБА_2 у встановленому законом порядку. Тому вказані обставини відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2015 року до Головного  управління Держгеокадастру у Київській області надійшло клопотання ОСОБА_3 про отримання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0085 га із земель державної власності для колективного садівництва, що розташована в СТ «Десна-3» на території Хотянівської сільської ради  Вишгородського району Київської області, що підтверджується листом Головного  управління Держгеокадастру у Київській області від 18 листопада 2016 року.  
Відповідно до довідки СТ «Десна-3» від 15 травня 2015 року № 1/05 ОСОБА_3 є членом СТ «Десна-3» з 2013 року у с. Осещина Вишгородського району Київської області, створення якого затверджено рішенням Вишгородської районної ради від 20 липня 1981 року № 307. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 з 2009 року користується та оброблює 0,01 га земель товариства по АДРЕСА_3 , то СТ «Десна-3» не заперечувало проти виділення          ОСОБА_3 вищевказаних земель у приватну власність. Також зазначено, що садові внески сплачено у повному обсязі, заборгованість відсутня.
Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від                     04 грудня 2015 року №10-8469/36-15-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території СТ «Десна-3» по                   АДРЕСА_3 .
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту прийомки  - передачі межових знаків на зберігання від 22 грудня 2015 року, який складений виконавцем Київської обласної філії Центру ДЗК Вищгородського районного відділу Луценко Ю.С., в присутності власника земельної ділянки ОСОБА_3 та власників (користувачів) суміжних земельних ділянок ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , вбачається, що межі  земельної ділянки площею 0,0850 га, кадастровий номер 3221888800:38:123:0158, яка знаходиться в                АДРЕСА_4 на території  Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області,  наданої власнику земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення колективного садівництва закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками у кількості  4 штук, які передані на зберігання ОСОБА_3 . В акті вказано, що власник суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 не з`явився.
Згідно висновку заступника начальника управління Держгеокадастру у  Вишгородському районі Київської області «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0085 га у власність ОСОБА_3 для колективного садівництва в СТ «Десна-3» на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області» від 11 січня 2016 року № 32, управлінням Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею ділянки площею 0,0085 га у власність ОСОБА_3 для колективного садівництва в СТ «Десна-3» земельна ділянка АДРЕСА_5 на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_3 який розроблений на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 04 грудня 2015 року №10-8469/36-15-СГ (а.с.110, т.1, а.с.68, т.2). 
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18 травня 2017 року №10-8392/15-17-сг  «Про затвердження документації землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Надано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,0850 га, (кадастровий номер 3221888800:38:123:0158) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для колективного садівництва, розташовану на території СТ «Десна-3» по АДРЕСА_3 .
На підставі вказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області державним реєстратором Вишгородської міської ради Київської області Найдьонишевою - Буренко Ю.П. зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0085 га з кадастровим номером 3221888800:38:123:0158, яка розташована на території СТ «Десна-3» по АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Встановлено, що 14 вересня 2017 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Загвоздіною А.М. на підставі договору дарування від 14 вересня 2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0085 га з кадастровим номером 3221888800:38:123:0158, яка розташована на території СТ «Десна-3» по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 за ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку                              № НВ-3210424312017 від 15 листопада 2017 року вбачається, що на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 18 травня 2015 року ВРВ КОФ ДП ЦДЗК ОСОБА_11 земельна ділянка  площею 0,0085 га з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер 3221888800:38:123:0158, яка розташована на території СТ «Десна-3» по АДРЕСА_6 , категорія земель - землі сільськогосподарського призначення,  право власності зареєстровано за ОСОБА_4 . 
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 23 лютого 2017 року                           № 10-0.441-36/91-17, складеного  державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель  Головного управління Держгеокадастру у Київській області Макашиним М.В., за участю  голови правління СТ «Десна-3» ОСОБА_7 ., встановлено, що інформація про самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0085 га з кадастровим номером 3221888800:38:123:0158, яка розташована на території СТ «Десна-3» АДРЕСА_3 , 13, Хотянівської сільської ради АДРЕСА_6 району Київської області з боку                   ОСОБА_3 не підтвердилась. Питання перешкоджання користування земельною ділянкою одному з співвласників розглядалось в судовому порядку із залученням виконавчої служби, про що свідчить постанова про закриття виконавчого провадження від 17 червня 2016 року ВП №50698097. Також зазначено, що відповідно до ст.35 ЗК України використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону на підставі статутів цих товариств (а.с.57, т.1).
Також судом першої інстанції встановлено, що 06 квітня 2018 року громадянами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та               ОСОБА_17 було складено акт про встановлення ширини проїзних частин в СТ «Десна-3», яким встановлено, при проведені замірів ширини вулиць Прирічна у АДРЕСА_7 , ширина вулиць в середньому складає 5,1 м - 5,3 м, похибка складає близько 20 см. Таким чином похибка незначна і всі вулиці є тотожними, що дозволяє забезпечити належним чином проїзд двох легкових автомобілів одночасно (а.с.198-200, т.1). 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено порушеного права чи інтересу позивача відповідачами при зверненні із заявою про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території СТ «Десна-3» по                     АДРЕСА_6 та виданням наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18 травня 2017 року №10-8392/15-17-сг «Про затвердження документації землеустрою та надання земельної ділянки у власність».
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону. 
Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПКУкраїни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (п. 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Виходячи з положень ст.152 ЗК України та роз`яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦКУкраїни).
Системний аналіз зазначених положень ЦК України та ЗК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що вирішуючи питання про недійсність рішення органу виконавчої влади  та правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку, суд має встановити не тільки дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення таким актом прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав - користування земельною ділянкою.
Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Обґрунтовуючи позовні вимоги,  ОСОБА_1 , який діє як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , зазначав, що внаслідок видачі Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області наказу від 18 травня 2017 року № 10-8392/15-17-сг про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0850 га з кадастровим номером 3221888800:38:123:0158 із земель сільськогосподарського призначення державної власності для колективного садівництва, розташовану на території СТ «Десна-3» по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 та проведення на підставі цього наказу державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 , порушуються майнові права і інтереси малолітньої ОСОБА_2 на користуванні належним їй на праві власності майном, оскільки повністю перекривається вхід до земельної ділянки площею 0,040 га та садового будинку, іншої можливості потрапити до майна немає.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Однак в матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази того, що внаслідок видачі Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області оскаржуваного наказу від 18 травня 2017 року № 10-8392/15-17-сг про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надання ОСОБА_3 у власність спірної земельної ділянки порушені майнові права і інтереси ОСОБА_2 щодо користування належною їй на праві власності земельною ділянкою та садовим будинком і таких доказів позивач суду не надав, що є її процесуальним обов`язком відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України.
Посилання позивача на викопіювання із схематичного плану СТ «Десна-3», генеральний план СТ «Десна-3», публічну кадастрову карту України, план - схему земельних ділянок, що межують між собою,  а саме, земельною ділянкою площею 0,04 га та площею 0,0085 га, акт від 05 червня 2019 року, складений членами правління та головою правління СТ «Десна-3», як на підставу того, що земельна ділянка площею 0,0085 га перекриває вхід до земельної ділянки та содового будинку, що належать ОСОБА_2 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані документи не є беззаперечними та достатніми доказами на підтвердження вказаних обставин. 
При цьому, колегія судді враховує, що у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що суд сприяє сторонам у виконанні їх обов`язку подати свої докази. Для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02 серпня 2018 року у задоволенні клопотання представника позивача про призначення земельно-технічної експертизи відмовлено  (а.с.10-11, т.2). 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року клопотання ОСОБА_1 про призначення по справі земельно-технічної експертизи повернуто заявнику, оскільки дане клопотання не відповідало вимогам ч.3 ст. 117 ЦПК України.
Під час апеляційного розгляду справи представник позивача не заявляв клопотання про призначення по справі земельно-технічної експертизи, хоча таке право було роз`яснено апеляційним судом всім учасниками справи.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звертався з адміністративним позовом до суду до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи: СТ «Десна-3», Служба у справах дітей Святошинської РДА, ОСОБА_3 про визнання протиправними рішення, дії ГУ Держгеокадастру у Київській області щодо затвердження проекту землеустрою про відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0085 га з кадастровим номером 3221888800:38:123:0158, що розташована: АДРЕСА_4 (а.с.179-181, 182-185, т.1).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2018 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2018 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_1 не доведено причинно - наслідкового зв`язку між порушенням його права та засобом захисту такого права. Позивачем заявлено про порушення права доступу до майна, натомість, наведені в позові позивачем засоби захисту - скасування рішення, та мотиви застосування такого захисту полягають у порушенні, на думку позивача, відповідачем, норм земельного законодавства. Позивачем не заявлено обґрунтувань щодо наявності приватно - правового інтересу щодо земельної ділянки, виділеної відповідачем третій особі, натомість, обґрунтовуються порушення інтересів садівничого товариства та територіальної громади  у вигляді безпідставного набуття ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку. Також суд зазначив, що доказів порушення прав позивача відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення під час розгляду справи не встановлено (а.с. 179-181, 182-185, т.1).
Отже, суд першої інстанції правильно встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач у суді не довів, що внаслідок видачі Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області оскаржуваного наказу від 18 травня 2017 року № 10-8392/15-17-сг про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надання ОСОБА_3 у власність спірної земельної ділянки порушені майнові права і інтереси ОСОБА_2 щодо користування належною їй на праві власності земельною ділянкою та садовим будинком.      
З наведених вище підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав оцінки тим обставинам, що відведення, погодження та затвердження проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0085 га відбулось з порушенням норм земельного законодавства, без виготовлення документації землеустрою та без погодження із суміжними землевласниками, а також те, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області надало земельну ділянку площею 0,0085 га у власність ОСОБА_3 всупереч рішенню апеляційного суду Київської області від                    10 квітня 2014 року про усунення перешкод дитині у користуванні належним їй майном та яке не виконане ОСОБА_3 . 
Водночас з матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2016 року старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №363/4269/14-ц від 09 березня 2016 року з тих підстав, що згідно акту державного виконавця рішення апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2014 року виконано. Ключі від садового будинку передані стягувачу згідно розписки від 15 квітня 2015 року                 (а.с. 94, т.1). 
Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна правова оцінка.
Що стосується клопотання позивача про виключення із числа доказів акту прийомки  - передачі межових знаків на зберігання від 22 грудня 2015 року та висновку заступника начальника управління Держгеокадастру у  Вишгородському районі Київської області «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0085 гау власність ОСОБА_3 для колективного садівництва в СТ «Десна-3» на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області» від 11 січня 2016 року № 32, то воно не підлягає до задоволення, оскільки нормами чинного ЦПК України не передбачено виключення доказів.  
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , та представника садівничого товариства «Десна-3» Прокопенко Раїси Сергіївни, яка приєдналась до апеляційної скарги - залишити без задоволення.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий
 
Судді: