ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3477/20 Справа № 205/3332/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
        суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.
               при секретарі – Кругман А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку спілкування з дитиною, - 
в с т а н о в и л а:

       У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку спілкування з дитиною, вмотивовуючи його тим, що він перебував у відносинах з ОСОБА_1 , від яких вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
       Вказував, що з моменту розірвання особистих відносин з ОСОБА_1 дитина проживає разом з матір`ю, втім з вересня 2014 року їх відносини стали вкрай напруженими та з 2014 року по 2018 ріку ОСОБА_1 не дозволяє йому повноцінно спілкуватися з сином, не відпускає сина до нього на вихідні чи на ніч, весь цей час надавала йому змогу бачитись з сином лише зрідка та по декілька годин. 
       Зазначав, що у нього з сином гарні стосунки, він має бажання приймати особисту повноцінну участь у його вихованні, постійно допомагає йому матеріально та добровільно приймає участь у забезпеченні сина фінансово. 
       Посилаючись на те, що він звертався до Управління-служи у справах дітей Новокодацької районної у м.Дніпрі ради та йому відповідним рішенням були встановлені дні побачень, втім ОСОБА_1 вказане рішення не виконає та порушує його права, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визначити йому час побачення з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистих побачень щотижня з 18 години 00 хвилин суботи до 18 години 00 хвилин неділі за місцем його проживання або перебування та з 17 години 00 хвилин середи до 18 години 00 хвилин четверга за умови забезпечення позивачем безперешкодного доступу сина до учбового процесу; шляхом особистого спілкування за допомогою мобільного телефону, з використанням інтернет-технологій (скайп, електронна пошта) у будь-який день без обмежень; шляхом особистого спілкування у осінні, зимові, весняні канікули у кількості половини часу дитини протягом канікул безперервно, відповідно до графіку навчального процесу, у літні шкільні канікули – з 15 липня до 15 серпня за його місцем проживання або перебування. 
       Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2018  року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Зобов`язано ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 побачення з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистих побачень щотижня з 18 години 00 хвилин суботи до 18 години 00 хвилин неділі за місцем проживання або перебування ОСОБА_2 , а також з 17 години 00 хвилин середи до 18 години 00 хвилин четверга з дотриманням режиму дня дитини. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спосіб особистого спілкування за допомогою мобільного телефону, а також з використанням інтернет-технологій (скайп,електронна пошта) у будь-який день тижня без обмежень, з дотриманням режиму дня дитини. Зобов`язано ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 побачення з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом його особистого спілкування в осінні, весняні, зимові шкільні канікули – у кількості половини часу дитини протягом канікул безперервно, відповідно до графіку навчального процесу, літні шкільні канікули – з 15 липня до 15 серпня за місцем проживання або перебування  ОСОБА_2 . Вирішено питання стосовно судових витрат. 
       В апеляційній скарзі відповідач  ОСОБА_1 ,   посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині встановлення графіку побачень та встановити ОСОБА_2  графік особистих побачень з сином щосуботи з 15 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин за місцем проживання чи перебування  ОСОБА_2  в присутності матері або третіх осіб за домовленістю з матір`ю, а також щопонеділка з 16 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин з дотриманням режиму дня дитини та за наявності добровільної згоди дитини. Встановити графік  спілкування  ОСОБА_2  з сином шляхом його особистого спілкування  спілкування в осінні, весняні, зимові шкільні канікули – у кількості третини часу дитини протягом канікул безперервно з погодженням матері та добровільної згоди сина, в решті вимог відмовити. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив без уваги те, що вона не чинить перешкод у спілкуванні з сином, встановивши графік, який просив позивач, суд не врахував її думку як матері та думку самої дитини, а спілкування у літні канікули з 15 липня до 15 серпня встановлено не в інтересах дитини, оскільки в цей час вона могла б відправити його до санаторію чи табору.
       Відзив на апеляційну скаргу надано не було. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
       Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін. 
       Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12).
       Дитина постійно проживає з матір`ю відповідачем ОСОБА_1 .
       Після розірвання стосунків відповідач перешкоджає позивачеві у спілкуванні з дитиною, хоча ОСОБА_2 бажає брати участь у вихованні сина, спілкуватися з ним.
       Рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у м.Дніпрі ради №163 від 24 квітня 2018 року ОСОБА_2 встановлено дні побачень з його малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.00 неділі до 08.30 вівторка щотижня; зобов`язано матір ОСОБА_1 не чинити перешкоди батькові у спілкуванні з сином (а.с.28).
       Рішення виконкому відповідачем не виконується, про що свідчать відповідні акти виходу у сім`ю дитини від 29 квітня 2018 року, 06 травня 2018 року та 13 травня 2018 року (а.с.30-33), і на теперішній час вона продовжує чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною.        Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив прийшовши до висновку, що що позивач має право на спілкування з сином та на активну участь у його вихованні відповідно до приписів закону, з врахуванням інтересів дитини. 
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині зобов`язання ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 побачення з малолітнім сином, зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином у спосіб особистого спілкування за допомогою мобільного телефону, а також з використанням інтернет-технологій (скайп,електронна пошта) у будь-який день тижня без обмежень, з дотриманням режиму дня дитини, в частині зобов`язання ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 побачення з малолітнім сином шляхом його особистого спілкування в осінні, весняні, зимові шкільні канікули – у кількості половини часу дитини протягом канікул безперервно, відповідно до графіку навчального процесу, літні шкільні канікули. Втім не погоджується з графіком побачень, встановленим судом, у зв`язку з наступним.
       Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі – Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
       Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.
       У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
       Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
       Спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України (далі – СК України) та Законом України «Про охорону дитинства».
       Згідно ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
       Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
       Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
       Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
       Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК України). 
       Згідно з ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
       Відповідно до ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.
       Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч.1,2 ст.159 СК України).
       Колегія суддів наголошує на тому, що частиною п`ятою ст.19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
       Рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у м.Дніпрі ради №163 від 24 квітня 2018 року ОСОБА_2 встановлено дні побачень з його малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.00 неділі до 08.30 вівторка щотижня; зобов`язано матір ОСОБА_1 не чинити перешкоди батькові у спілкуванні з сином (а.с.28).
       Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
       Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. 
       Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції лише частково погодився з рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у м.Дніпрі ради №163, яким позивачеві були встановлені дні побачень, а тому доводи апеляційної скарги про грубе порушення прав дитини є хибними.         
       В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. 
       Колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду з встановленням позивачеві днів побачень з сином у присутності матері або третіх осіб. 
       Колегія суддів наголошує на тому, що законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. 
       Інтереси дитини, крім іншого полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі. 
       Європейський суд з прав людини вказав на те, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09).
       Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків, а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що встановлений графік побачень порушує інтереси матері на виховання дитини є безпідставними. 
       Доводи апеляційної скарги вказують на те, що мати хоче змінити графік, шляхом зменшення кількості та тривалості зустрічей дитини з батьком, беручи, перш за все, до уваги свої власні інтереси, а не інтереси дитини. 
       Доводи апеляційної скарги стосовно того, що вона не чинить батькові перешкод у спілкуванні з сином спростовуються актами виходу у сім`ю дитини, з яких вбачається, що мати дитини двері не відчиняла, на телефонні дзвінки не відповідала (а.с.31,32,33).
       Втім, взявши до уваги перш за все інтереси дитини, з урахуванням того, що кожен з батьків має право на спілкування з дитиною у вихідні, та частково прийнявши до уваги доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне змінити графік особистих побачень позивача з малолітнім сином, який встановлений оскаржуваним рішенням, з щотижня з 18 години 00 хвилин суботи до 18 години 00 хвилин неділі за місцем проживання або перебування ОСОБА_2 , а також з 17 години 00 хвилин середи до 18 години 00 хвилин четверга на кожну першу та третю суботу кожного місяця з 18 години 00 хвилин суботи до 18 години 00 хвилин неділі, кожну другу та четверту середу кожного місяця з 17 години 00 хвилин середи до 18 години 00 хвилин четверга за місцем проживання або перебування ОСОБА_2 , з дотриманням режиму дня дитини. 
       Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в іншій частині, а лише зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.        
       Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині встановлення ОСОБА_2 графіку особистих побачень зміні. 
       Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

       Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року в частині встановлення ОСОБА_2 особистих побачень з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня з 18 години 00 хвилин суботи до 18 години 00 хвилин неділі за місцем проживання або перебування ОСОБА_2 , а також з 17 години 00 хвилин середи до 18 години 00 хвилин четверга з дотриманням режиму дня дитини змінити шляхом встановлення наступного графіку особистих побачень: кожну першу та третю суботу кожного місяця з 18 години 00 хвилин суботи до 18 години 00 хвилин неділі, кожну другу та четверту середу кожного місяця з 17 години 00 хвилин середи до 18 години 00 хвилин четверга за місцем проживання або перебування ОСОБА_2 , з дотриманням режиму дня дитини. 

       В іншій частині заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року залишити без змін. 

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

               Головуючий:                                                 Демченко Е.Л. 

               Судді:                                                        Куценко Т.Р.

                Макаров М.О.