ПОСТАНОВА
Іменем України

16 січня 2020 року 
Київ
справа №826/14737/15
адміністративне провадження №К/9901/4965/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шарапи В.М.,
суддів - Тацій Л.В., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" (далі - уповноважена особа Фонду, Фонд,               ПАТ "Старокиївський банк", відповідно) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року у складі судді Літвінової А.В. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Губської О.А. (головуючий), суддів: Ключковича В.Ю., Беспалова О.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду Пантіної Любові Олексіївни, Фонду про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:
1.1 визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду      Пантіної Л.О. про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №06/1175-2014, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Старокиївський банк», оформлене наказом від 29 серпня 2014 року №61 (згідно з переліком);
1.2 зобов`язати уповноважену особу Фонду Пантіну Л.О. подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду;
1.3 зобов`язати Фонд включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду.
2. Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 13 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від        21 грудня 2017 року, позов задовольнив частково.
2.1 Визнав протиправним та скасував рішення уповноваженої особи Фонду            Пантіної Л.О. про визнання нікчемним договору банківського вкладу від 5 червня 2014 року №06/1175-2014, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Старокиївський банк», оформлене наказом від 29 серпня 2014 року №61 (згідно з переліком).
2.2 Зобов`язав уповноважену особу Фонду Пантіну Л.О. подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду.
2.3 У задоволенні інших позовних вимог - відмовив.
3. Судами попередніх інстанцій встановлено:
3.1 Між позивачем та ПАТ «Старокиївський банк» укладено договір банківського вкладу від 5 червня 2014 року №06/1175-2014, за умовами якого банк приймає від вкладника на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 186 000,00 грн. з датою повернення вкладу 5 грудня 2014 року.
3.2 Внесення на банківський рахунок грошових коштів у розмірі 186 000,00 грн. підтверджується наявною у матеріалах справи копією квитанції від 5 червня           2014 року №66482.
3.3 На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 червня        2014 року №365 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 червня 2014 року №50 про запровадження з                 18 червня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію                      ПАТ «Старокиївський банк».
3.4 Постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2014 року №563 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію                 ПАТ «Старокиївський банк». На виконання даної постанови виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 вересня 2014 року №92 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».
3.5 Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації банку з 18 вересня 2014 року та призначено уповноважену особу Фонду Пантіну Л.О.
3.6 Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21 серпня 2017 року №3697 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» до 17 вересня     2018 року включно.
3.7 Листом від 9 грудня 2014 року №1276/09-02 уповноважена особа Фонду             Пантіна Л.О. повідомила позивача про те, що договір банківського вкладу від                 5 червня 2014 року №06/1175-2014 та операції з внесення та перерахування грошових коштів на рахунках, відкритих на виконання вказаного договору, є нікчемними, відповідно до вимог статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI) та статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
3.8 Вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, уповноважена особа Фонду звернулася із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
4.1. Касаційна скарга обґрунтована тим, що укладення договору та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім`я позивача, надавало йому переваги перед іншими вкладниками/кредиторами, погіршувало фінансове становище банку і сприяло приведенню банку до неплатоспроможності, призвело до безпідставного збільшення фінансових зобов`язань держави. Уповноважена особа Фонду зазначила, що укладення позивачем лише договору банківського вкладу та договору банківського рахунку без фактичного внесення готівкових коштів в касу банку не є підставою для виникнення права на одержання відшкодування вкладу за рахунок Фонду.
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
5. Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
6. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом №4452-VI.
7. Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
8. Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
9. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
10. Згідно з положеннями статті 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
11. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
12. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
13. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
14. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
15. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
16. Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.
17. Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, 6 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Старокиївський банк» укладено договір банківського вкладу №06/1175-2014. На підставі вказаного договору позивачем було внесено готівкові кошти в сумі 186 000,00 гривень, що підтверджується квитанцією №66482 від 5 червня 2014 року.
18. Частина друга статті 38 Закону №4452-VI (у редакції, чинній на дату укладення договору банківського вкладу) визначає, що протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:
1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;
2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;
3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;
4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;
5) договори (правочини) з пов`язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;
6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком.
19. Згідно з частиною третьою вказаної статті встановлено, що договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними. Уповноважена особа Фонду зобов`язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі звернення до суду уповноваженої особи Фонду державне мито не сплачується.
20. Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону №4452-VI, (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
21. З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки вчинених (укладених) банком правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.
22. При цьому колегія суддів зазначає, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI.
23. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №826/1476/15.
24. Відповідно до наказу від 29 серпня 2014 року №61 уповноваженою особою Фонду, з урахуванням рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2014 року №182/14 та від 28 серпня 2014 року №188/14, було визнано нікчемними правочини та транзакції згідно переліку, у тому числі і правочини позивача.
25. У направленому на адресу позивача листі №1276/09-02 від 9 грудня 2014 року уповноваженою особою Фонду повідомлено, що укладені між позивачем і                  ПАТ «Старокиївський банк» договір банківського вкладу №06/1175-2014 від 5 червня       2014 року, операції з внесення грошових коштів по рахунках, відкритих на виконання вказаних договорів, які є предметом кримінального провадження, Банком визнані нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону №4452-VI та статті 228 ЦК України.
26. Разом із тим, ні вищевказаний наказ, ні повідомлення про нікчемність правочину, всупереч приписам чинного законодавства не містить посилань на конкретні підстави, визначені статтею 38 Закону №4452-VI, у редакції, чинній на час укладення договорів банківського вкладу та банківського рахунку, з якими відповідач пов`язує нікчемність правочинів позивача.
27. Такі неправомірні або оспорюванні дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до   статті 78 КАС України є обов`язковими для адміністративних судів.
28. Проте, жодних вироків, якими б було встановлено наявність протиправних дій з боку позивача чи працівників банку під час укладення договорів банківського вкладу ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем надано не було.
29. Суд касаційної інстанції зауважує, що у випадку встановлення відповідним судовим рішенням у межах кримінального провадження обставин, які свідчать про нікчемність укладеного особою з банком правочину, Уповноважена особа не позбавлена права у відповідності до положень чинного законодавства подати до Фонду додаткову інформацію про зменшення кількості вкладників, а також застосувати наслідки нікчемності такого правочину.
30. Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ "Старокиївський банк" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. При цьому уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Старокиївський банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до Закону №4452-VI. Невключення позивача в перелік рахунків, згідно з яким вона має право на відшкодування коштів за вкладами, дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду надати до Фонду зміни та/або доповнення до переліку рахунків щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом, що передбачено пунктом 5 розділу II Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 (у редакції, чинній на час винесення рішення судом першої інстанції).
31. Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.
32. Ураховуючи, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку стосовно того, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, проте помилково вказали у резолютивній частині про зобов`язання надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни абзацу третього резолютивної частини рішення суду першої інстанції, яке залишено без змін постановою апеляційного суду, виклавши у наступній редакції:
"Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський банк" Пантіну Любов Олександрівну надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків щодо ОСОБА_1 , за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Старокиївський банк" згідно договору банківського вкладу      №06/1175-2014 від 5 червня 2014 року, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про що повідомити ОСОБА_1 ".
33. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 9 серпня 2019 року у справі №826/15870/17.
34. Колегія суддів вважає безпідставними посилання уповноваженої особи Фонду, що операції із перерахування кошів на рахунки позивачів здійснювалися у період дії постанови НБУ України №276/БТ від 12 травня 2014 року, якою ПАТ «Старокиївський банк» віднесено до категорії проблемних та введено обмеження щодо залучення вкладів від фізичних осіб, з огляду на те, що така постанова адресована посадовим особам банку, відтак, невиконання посадовими особами банку постанови НБУ, навіть якщо і мало місце, не є саме по собі підставою для висновку про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.
35. Судами попередніх інстанцій встановлено, що договір банківського вкладу (депозиту) вчинений шляхом фактичного зарахування коштів на рахунок позивача, що підтверджується належним чином оформленими документами банківської установи та відповідає вимогам законодавства, що не спростовано уповноваженою особою Фонду, а отже такий договір схвалено шляхом прийняття його до виконання.
36. Безпідставними є посилання уповноваженої особи Фонду на те, що спірні операції були здійснені в післяопераційний час, як на підставу їх нікчемності, оскільки такі обставини не можуть бути самостійною підставою для сумніву в добросовісності позивача як вкладника при виконанні умов договору банківського вкладу (рахунку). Доводи про наявність у працівників банку та позивача спільного умислу на неправомірні дії не підтверджуються жодними доказами, а факт знаходження коштів на рахунку позивача не заперечується відповідачем.
37. При цьому, відповідно до положень статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.
38. Згідно зі статтею 8 цього банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.
У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.
39. Таким чином, обставини здійснення переказу коштів на рахунок позивача в післяопераційний час не можуть бути доказом нікчемності укладених договорів, оскільки вкладник не несе відповідальності за фактичне здійснення переказу працівниками банку в післяопераційний час.
40. Стосовно позовної вимоги про скасування рішення уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №06/1175-2014 від 5 червня 2014 року укладеного між позивачем та банком, суд зазначає наступне.
41. Згідно із частинами 1, 2, 10 статті 38 Закону №4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.
42. За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 вказаного Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.
43. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу чи рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою Фонду, що здійснює повноваження органу управління банку.
44. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11 квітня, 16 травня, 4 липня 2018 року (справи №№910/12294/16, 910/24198/16 та 819/353/16).
45. Оскільки рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, таке рішення не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок його прийняття. Таким чином, права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи.
46. Отже, встановлена правова природа згаданого рішення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо його оскарження, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення Уповноваженої особи не можуть бути розглянуті у судовому порядку (у тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах).
47. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтею 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
48. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду Пантіної Л.О. в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу №06/1175-2014 від                    5 червня 2014 року, укладеного між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 , оформлене наказом від 29 серпня 2014 року №61 (згідно з переліком), із закриттям провадження у справі в зазначеній частині вимог.
49. Керуючись статтями 341, 345, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:
50. Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" задовольнити частково.
51. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва постановою від                   13 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року, в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу №06/1175-2014 від 5 червня 2014 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 , оформлене наказом від 29 серпня 2014 року №61 (згідно з переліком) скасувати, провадження у справі в цій частині позовних вимог закрити.
52. Змінити постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року, виклавши абзац третій резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року у такій редакції:
"Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіну Любов Олександрівну надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків щодо ОСОБА_1 , за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві "Старокиївський банк" згідно договору банківського вкладу №06/1175-2014 від                  5 червня 2014 року, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про що повідомити ОСОБА_1 ".
53. У решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року залишити без змін.
54. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              Л.В. Тацій                                                                                                                                  С.М. Чиркін