ПОСТАНОВА
Іменем України

23 січня 2020 року 
Київ
справа №814/4204/15
адміністративне провадження №К/9901/14830/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні  касаційну скаргу Миколаївської митниці ДФС України на постанову  Миколаївського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2016 року (суддя Фульга А.П.)  та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року (колегія у складі суддів: Яковлєва О.В., Бойка А.В., Танасогло Т.М.)  у справі № 814/4204/15 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення,  -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод»  (надалі позивач, Товариство) звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до Миколаївської митниці ДФС України (надалі відповідач, митний орган) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не погоджується з оскаржуваним рішенням та карткою відмови, вважає їх незаконними та такими, що підлягають скасуванню, а дії відповідача по коригуванню митної вартості товару такими, що порушують права та законні інтереси позивача.
Миколаївський окружний адміністративний суд постановою від 8 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року, позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував рішення митного органу від 20 жовтня 2015 року № 504010000/2015/000006/1. Визнав протиправним та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України від 20 жовтня 2015 року № 50401000/2015/00070.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належним чином не довів правомірності прийнятого оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, митний орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
У відзиві на касаційну скаргу Товариство наводить доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 1 квітня 2013 року між позивачем (покупець) та ВАТ «Единая торговая компания» (РФ) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № RF/RD/79-13/11-M, в межах якого з урахуванням Додатку № 29 (Специфікації № 29) від 21 вересня 2015 року продавець зобов`язався здійснити поставку позивачу товару, а саме натр їдкий (гідроксит натрію) в обсязі 7500 тон по ціні 260,67 доларів США за тонну, на загальну суму 1 955 025,00 доларів США. 
З метою переміщення через митний кордон товару отриманого згідно вказаного договору 19 жовтня 2015 року позивачем подано митну декларацію № 504010000/2015/002510. 
Митний орган листом від 19 жовтня 2015 року № 18734 повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів, а саме:
1) бухгалтерську документацію: щодо оплати складових митної вартості (страхування), страховий поліс, банківські документи про здійснення оплати за оцінюваний товар; щодо формування ціни товару з обґрунтуванням зниження ціни товару на 39,33 доларів США; 
2) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару;
3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.
У відповідь позивачем надано запитувані документи: біржові котирування Caustic Soda (Europe) міжнародної біржової організації ICIS pricing за період з 20 серпня 2015 року по 20 вересня 2015 року, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов контракту та специфікації № 29 від 21 серпня 2015 року, 28 серпня 2015 року, 4 вересня 2015 року, 11 вересня 2015 року, 18 вересня 2015 року
Крім того, позивач повідомив митний орган, що інших витребуваних документів, зазначених в запиті немає в наявності, зокрема: товар - сода каустична, що є предметом контракту, не страхувався; інших договорів (угод, контрактів) із третіми особами, пов`язаних з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається - не укладалось, в зв`язку з чим зазначені документи не можуть бути надані.
Митним органом під час митного оформлення скориговано митну вартість товару, а саме визначено нову митну вартість товару, що оформлено рішенням від 20 жовтня 2015 року № 504010000/2015/000006/1.
На підставі зазначеного рішення, митницею оформлено картку відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів чи транспортних засобів через митний кордон України від 20 жовтня 2015 року № 50401000/2015/00070.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин), визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Згідно частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.
Стаття 53 Митного кодексу України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За приписами пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Суди попередніх інстанцій встановили, що позивачем для визначення митної вартості товарів за першим методом подано: контракт зі специфікаціями та додатковими угодами; біржові котирування міжнародної біржової організації ICIS pricing; накладну СМСГ № 2046577; сертифікат проходження контролю товару; паспорти якості, платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 5139 від 22 жовтня 2015 року.
Суди попередніх інстанцій встановили, а митний орган не спростував, що вказані документи підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни товарів, не містять розбіжностей та наявних ознак підробки, а тому відповідають вимогам митного законодавства.
В касаційній скарзі митний орган зазначає, що про невідповідність дійсної вартості товару свідчить те, що сода каустична очищена (код УКТЗЕД 2815120090) та сода каустична технічна (код УКТЗЕД 2815120010), незважаючи на значні якісні відмінності, імпортована позивачем за однаковою ціною 260,60 доларів США за тону NаOH.
Суд погоджується з доводами судів попередніх інстанцій, що надання знижки покупцю є результатом комерційних переговорів, та не повинно обґрунтовуватись декларантом. В свою чергу, митною вартістю товару за ціною договору щодо товарів, що імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Митний орган в касаційній скарзі стверджує, що відповідно до українського законодавства страхування перевезення небезпечних вантажів є обов`язковим. Отже, митний орган вважає, що в нього є підстави вважати, що вантаж застрахований, та, відповідно, позивач зобов`язаний надати відповідні документи та врахувати вартість страхування у вартості товару.
Суди першої та апеляційної інстанції встановили, що товар поставлявся на умовах СРТ станція Жовтнева (Інкотермс 2010)
  За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс в редакції 2010 року термін СРТ означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами терміна СРТ на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.
Враховуючи зазначене, Суд погоджується з доводом позивача, що витрати на страхування перевезення небезпечних вантажів, як і інші транспортні витрати (якщо мали місце) по доставці товару до вказаного місця включені до ціни товару.
Крім того, митний орган зазначає, що у пункту 1 додаткової угоди № 15 від 27 квітня 2015 року зазначені умови поставки FOB (Інкотермс 2010), які застосовуються виключно для морських та водних перевезень та включає в себе оплату лиш до порту, без врахування транспортних витрат.
Суд не погоджується з вказаним доводом митного органу, оскільки, у пункті 1 додаткової угоди № 15 (арк. с. 26) міститься формула розрахунку ціни за товар, а не умови поставки. FOB MED Low - це середнє котирування, що публікується агентством ICIS та не має відношення до Інкотермс.
Враховуючи вищевикладене, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою наступних методів є протиправними.
Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1  ст. 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст. ст.  341,  345,  349,  350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Миколаївської митниці ДФС України залишити без задоволення.
2. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року у справі № 814/4204/15 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду