ПОСТАНОВА
Іменем України

31 січня 2020 року 
Київ
справа №805/3057/17-а
адміністративне провадження №К/9901/325/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Губської  О.А., 
розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №805/3057/17-а
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про скасування рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Аляб`єва І.Г., суддів: Бабаш Г.П., Голошивця І.О.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Сіваченка І.В., суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.)

І. Суть спору

1. У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, у якому просив:

1.1. визнати протиправним рішення Міністерства юстиції України від 26 червня 2017 року №24229/М-15401/11;

1.2. скасувати рішення Міністерства юстиції України від 26 червня 2017 року №24229/М-15401/11;

1.3. зобов`язати Міністерство юстиції України провести перевірку по зазначеним в скарзі ОСОБА_1 від 26 травня 2017 року фактам та притягнути до відповідальності винних осіб.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 травня 2017 року позивач направив запит до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - ГТУЮ у Донецькій області) про надання інформаційної довідки з реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення. 

2.1. ГТУЮ у Донецькій області складено повідомлення від 13 травня 2017 року № 1256046 про відмову в наданні такої довідки.

2.2. 26 травня 2017 року позивач направив скаргу до Міністерства юстиції України на зазначене повідомлення, за результатами розгляду якої видано лист від 26 червня 2017 року №24229/М-15401/11 про відсутність порушень в повідомленні ГТУЮ у Донецькій області.

2.3. Зазначає, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року у справі 805/2112/17-а визнано протиправним та скасовано повідомлення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 13 травня 2017 року № 1256046 про відмову в наданні інформаційної довідки, зобов`язано відповідача надати інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення за запитом ОСОБА_1 від 05 травня 2017 року.

2.4. Позивач вважає, що рішення Міністерства юстиції України від 26 червня 2017 року №24229/М-15401/11 є протиправним та підлягає скасуванню з причин наявності рішення суду про визнання протиправним та скасування повідомлення ГТУЮ у Донецькій області від 13 травня 2017 року № 1256046.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. По справі встановлено, що позивачем 05 травня 2017 року складено заяву про надання відповідно до пункту 3.10 Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення, інформаційної довідки з Реєстру на отримання відомостей про себе. 

3.1. Управлінням 13 травня 2017 року складено повідомлення №1256046 про відмову в наданні інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, яким з підстав неналежного оформлення ОСОБА_1 запиту останньому відмовлено в наданні інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення. 

3.2. 26 травня 2017 року позивачем до Міністерства юстиції України складена скарга, в якій він зазначає, що повідомленням Управління від 13 травня 2017 року №1256046 йому відмовлено в наданні інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, вважає таке рішення протиправним, таким, що винесено поза межами повноважень та порушує його права на отримання інформації.

3.3. Міністерство юстиції України від 26 червня 2017 року №24229/М-15401/11 направило ОСОБА_1 лист, який містить посилання на тексти пунктів 3.12 та 3.13 Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

4. Зміст вказаного листа не містить висновків, які можна розглядати в якості рішення суб`єкта владних повноважень та яке може породжувати права та обов`язки позивача.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

5. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року, позов задоволено частково. 

5.1. Зобов`язано Міністерство юстиції України вирішити питання про необхідність притягнення до відповідальності осіб, з вини яких було допущено порушення та подати до суду першої інстанції протягом 15 днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбачено частиною першою статті 267 КАС України. У решті позовних вимог відмовлено.

5.2. Задовольняючи позовні вимоги частково, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року у справі 805/2112/17-а визнано протиправним та скасовано повідомлення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 13 травня 2017 року № 1256046 про відмову в наданні інформаційної довідки, а тому суди вважали за доцільне зобов`язати Міністерство юстиції України вирішити питання про необхідність притягнення до відповідальності осіб, з вини яких було допущено таке порушення.

IV. Касаційне оскарження

6. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині зобов`язання Міністерства юстиції України вирішити питання про необхідність притягнення до відповідальності осіб, з вини яких було допущено порушення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

6.1. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що вирішення питання про необхідність притягнення до відповідальності осіб, з вини яких було допущено порушення щодо надання ОСОБА_1 довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, не відноситься до повноважень Міністерства юстиції України.

7. Позивач відзиву на касаційну скаргу не надав.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

8. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

10. Як вбачається зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року) (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

11. Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями частини другої статті 17 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року), в силу якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1).

12. Частиною першої статті 6 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

13. Положеннями статті 267 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) визначено повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання.

14. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені статтею 267 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року), зокрема до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

15. Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

16. Згідно з статтею 16 Закону № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

17. Відповідно до частини другої статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина.

18. Відповідно до підпунктів 32-1, 33 пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою КМУ від 02 липня 2014 року № 228 (далі - Положення № 228), Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань: аналізує результати діяльності та вживає заходів для підвищення ефективності функціонування територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства; організовує розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних із діяльністю Мін`юсту, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ним видаються.

19. Згідно з підпунктами 2, 3 пункту 5 Положення № 228 Мін`юст з метою організації своєї діяльності: здійснює добір персоналу в апарат Міністерства та на керівні посади в його територіальні органи, на підприємства, в установи та організації, що належать до сфери його управління, організовує роботу з підготовки, спеціалізації та підвищення кваліфікації працівників апарату Мін`юсту та його територіальних органів; контролює діяльність територіальних органів Мін`юсту. 

20. Відповідно до підпунктів 12-1, 12-2 Положення № 228 повноваження керівника державної служби у Мін`юсті здійснює державний секретар Мін`юсту. Державний секретар Мін`юсту відповідно до покладених на нього завдань: призначає на посаду та звільняє з посади керівників територіальних органів Мін`юсту та їх заступників, заступників керівників територіальних органів державної виконавчої служби, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міста Києва або Севастополя, присвоює їм ранги державних службовців, застосовує заходи заохочення та притягує до дисциплінарної відповідальності.

21. Відповідно до пунктів 2-5 розділу 3 Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 388/5 від 15 лютого 2017 року звернення громадян розглядаються керівництвом Мін`юсту та органу і установи юстиції відповідно до розподілу повноважень між керівником Мін`юсту та його заступниками та в такому ж порядку в органах і установах юстиції.

21.1. Опрацювання звернень громадян структурними підрозділами Мін`юсту та органу і установи юстиції згідно з резолюцією спрямовується на об`єктивне вирішення порушених авторами звернень питань, підготовку, супроводження, прийняття рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись, надання відповідних роз`яснень, у тому числі за результатами вивчення та перевірки на місцях викладених у зверненнях обставин, проведення інших заходів.

21.2. Громадяни мають право ознайомлюватися з матеріалами перевірки викладених у зверненнях фактів відповідно до законодавства України.

21.3. Забороняється направляти скарги громадян на розгляд тим органам чи посадовим особам, дії або рішення яких оскаржуються.

22. Відповідно до частини 1 статті 64 Закону України "Про державну службу" за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

23. Частина 1 статті 68 Закону України "Про державну службу": дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

24. Частини 1, 3, 9 статті 71 Закону України "Про державну службу": з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

24.1. У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.

24.2. Тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений суб`єктом призначення, але не більш як до двох місяців.

24.3. За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

25. Частини 1, 3 статті 73 Закону України "Про державну службу": з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

25.1. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

26. Частини 1, 2 статті 74 Закону України "Про державну службу": дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

26.1. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

27. Частини 1, 5 статті 77 Закону України "Про державну службу": рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

27.1. Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
   
VI. Позиція Верховного Суду

28. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

29. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

30. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

31. Проаналізувавши вищенаведені правові норми та перевіривши матеріали справи, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що вирішення питань щодо притягнення до відповідальності винних осіб за результатами дисциплінарного розслідування, а також право призначати вказане розслідування належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду.

32. Суд не повноважний перебирати на себе функції іншого суб`єкта владних повноважень у реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

33. Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів Верховного Суду вважає, що відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача провести перевірку по зазначеним в скарзі ОСОБА_1 від 26 травня 2017 року фактам та притягнути до відповідальності винних осіб, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

34. Аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у справі №806/3341/17 (постанова К/9901/48370/18 від 16 січня 2020 року).

35. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно задовольнили частково позовні вимоги ОСОБА_1 , а тому вказані судові рішення підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

36. Стаття 351 КАС України визначає підстави для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

37. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

38. Таким чином, касаційну скаргу Міністерства юстиції України необхідно задовольнити, скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року і прийняти нову про відмову у задоволенні повних вимог.

VIІ. Судові витрати
39. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.  
2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року - скасувати.
3. Ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова
М.В. Білак 
 О.А. Губська ,
Судді Верховного Суду