ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1798/20 Справа № 210/1569/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/1569/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
позивач –  Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», 
відповідачка -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року, яке ухвалено суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі – ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Покровський відділ Державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,  про звільнення майна з-під арешту.
Позов мотивовано тим, що 25.03.2008 року  ОСОБА_1   та ВАТ «Сведбанк» уклали кредитний договір № 0307/0308/71-044, за умовами якого ОСОБА_1   отримала кошти в сумі 28 000,00 долари США.
25.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець ОСОБА_1 передала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, за яким ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Сведбанк» та фізичними особами, відповідно до якого Покупець набув усі права вимоги по відступленим договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісії, нарахованих штрафних санкцій.
28.11.2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, відповідно до якого Сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від Боржників Сторонами одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим Договором. Іпотекодержатель передає Новому іпотекодержателю права за Іпотечними договорами, перелік яких наведений у Додатку № 1 до цього Договору. З моменту набуття чинності цим Договором до Нового Іпотекодержателя переходять усі права і зобов`язання Іпотекодержателя як сторони, що іменується «Іпотекодержатель» у зобов`язаннях, які виникли на підставі Іпотечних договорів, в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.
Через систематичне невиконання ОСОБА_1    умов кредитного договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» був змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.
Однак, позивачу стало відомо, що реалізувати майно на даний час неможливо, оскільки:
20.01.2014 року Жовтневим (Покровським) ВДВС Криворізького міського управління юстиції, постановою № 41539293 від 16.01.2014 року, накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження № 4321840);
20.11.2015 року ВДВС Рівненського міського управління юстиції, в межах виконавчого провадження № 49406348 від 20.11.2015 року, накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження № 12151493);
09.02.2016 року Жовтневим (Покровським) ВДВС Криворізького міського управління юстиції, постановою № 50067567 від 08.02.2016 року, накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження № 13174460).
На сьогоднішній день, внаслідок арешту нерухомого майна, порушено права ТОВ «Кредитні ініціативи», як власника відповідного майна, у зв`язку з чим позивач просив суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 50.7 кв.м., житловою площею 34.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що накладений Жовтневим (Покровським) ВДВС Криворізького міського управління юстиції постановою № 41539293 від 16.01.2014 року та постановою № 50067567 від 08.02.2016 року, та ВДВС Рівненського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 49406348 від 20.11.2015 року.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невірне  застосування судом норм  матеріального права та неврахування положень  ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту. Аналогічні роз`яснення викладено й у Постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року та, на переконання позивача, аналогічного висновку притримується Верховний Суд в постанові від 04 вересня 2019 року по справі №333/7123/16.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» - Курдюмова М.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, відповідачку ОСОБА_1 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.01.2014 року Жовтневим (Покровським) ВДВС Криворізького міського управління юстиції, постановою № 41539293 від 16.01.2014 року, накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження № 4321840);
20.11.2015 року ВДВС Рівненського міського управління юстиції, в межах виконавчого провадження № 49406348 від 20.11.2015 року, накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження № 12151493);
09.02.2016 року Жовтневим (Покровським) ВДВС Криворізького міського управління юстиції, постановою № 50067567 від 08.02.2016 року, накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження № 13174460).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» не є власником майна, на яке накладено арешт, а лише вважає, що це майно належить йому та бажає звернути на нього стягнення шляхом продажу. При цьому, суд дійшов висновку, що, оскільки вимог про визнання права власності на майно, на яке накладено арешт, у позові не ставиться, такий позов не відповідає вимогам ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», а тому задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.  
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав – це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) захисту необхідно розуміти такий, що призводить до поновлення порушеного права, є адекватним наявним обставинам.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що 25.03.2008 року між   ОСОБА_1   та ВАТ «Сведбанк»  було укладено Кредитний договір № 0307/0308/71-044, за умовами якого ОСОБА_1   отримала кошти в сумі 28 000,00 долари США.
25.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець ОСОБА_1 передала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 .
28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, за яким ПАТ «Сведанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Сведбанк» та фізичними особами, відповідно до якого Покупець набув усі права вимоги по відступленим договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісії, нарахованих штрафних санкцій.
28.11.2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, відповідно до якого Сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від Боржників Сторонами одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим Договором. Іпотекодержатель передає Новому іпотекодержателю права за Іпотечними договорами, перелік яких наведений у Додатку № 1 до цього Договору. З моменту набуття чинності цим Договором до Нового Іпотекодержателя переходять усі права і зобов`язання Іпотекодержателя як сторони, що іменується «Іпотекодержатель» у зобов`язаннях, які виникли на підставі Іпотечних договорів, в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.
20.01.2014 року Жовтневим (Покровським) ВДВС Криворізького міського управління юстиції, постановою № 41539293 від 16.01.2014 року, накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження № 4321840);
20.11.2015 року ВДВС Рівненського міського управління юстиції, в межах виконавчого провадження № 49406348 від 20.11.2015 року, накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження № 12151493);
09.02.2016 року Жовтневим (Покровським) ВДВС Криворізького міського управління юстиції, постановою № 50067567 від 08.02.2016 року, накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження № 13174460).
Отже, право іпотеки виникло у ТОВ «Кредитні ініціативи» до накладення арештів на квартиру АДРЕСА_4 , згідно постанов Жовтневого (Покровського) ВДВС Криворізького міського управління юстиції постановою № 41539293 від 16.01.2014 року та № 50067567 від 08.02.2016 року, постанови ВДВС Рівненського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 49406348 від 20.11.2015 року.
При цьому, рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» та звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, загальною площею 50.7 кв.м., житловою площею 34.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0307/0308/71-044 від 25 березня 2008 року, яка, станом на 01.07.2013 року, складає 383 478,58 грн., шляхом проведення прилюдних торгів, із встановленням початкової ціни предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна (а.с. 101-103)
За таких обставин, державними виконавцями Жовтневого (Покровського) ВДВС Криворізького міського управління юстиції та ВДВС Рівненського міського управління юстиції накладено арешт на майно боржника, яке перебувало в іпотеці та питання щодо звернення стягнення на яке в примусовому порядку, у рахунок погашення погашення заборгованості за забезпеченим іпотекою кредитним договором, вже вирішено шляхом ухвалення відповідного судового рішення.
Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина сьома статті 51 Закону України «Про виконавче провадження»).
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».
Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
При цьому, за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до частини сьомої статті 3 цього Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 9 квітня 2014 року у справі № 6-13цс14, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.
Тобто, ТОВ «Кредитні ініціативи» має переважне право на отримання задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна, а суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», положення якої регулюють порядок та підстави зняття арешту з майна за позовом особи, яка вважає, що арештоване майно, належить їй, а не боржнику. Таке неправильне застосування норм матеріального права призвело до помилкового висновку про відмову у позові у зв`язку з недоведеністю ТОВ «Кредитні ініціативи» порушення його прав, як власника та обранням неправильного способу захисту порушеного права.
До аналогічних висновків щодо застосування норм права у спірних правовідносинах дійшов й Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі №333/7123/16 та від 12 грудня 2018 року у справі №161/15219/16-у, а, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що,  у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог з наведених вище підстав,.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги, в розмірі 4 802,50 грн., що відповідає розміру, визначеному Законом України «Про судовий збір». 
Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» – задовольнити.
Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , треті особи: Покровський відділ Державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,  про звільнення майна з-під арешту – задовольнити.
Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 50.7 кв.м., житловою площею 34.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що накладений Жовтневим (Покровським) ВДВС Криворізького міського управління юстиції постановою № 41539293 від 16.01.2014 року (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №4321840) та постановою № 50067567 від 08.02.2016 року (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №13175560), та ВДВС Рівненського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 49406348 від 20.11.2015 року (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №12151493).
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати по справі у розмірі 4 802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 50 (п`ятдесят) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Повне судове рішення складено 12 лютого 2020 року.

Головуючий: 

Судді: