Справа № 759/5821/13-ц                                                 Головуючий 1 інстанція- Журибеда О.М.
Проваження № 22-ц/824/17065/2019                              Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
16 січня 2020 року                                                                            м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            головуючого  судді               Савченка С.І.,
            суддів                                     Верланова С.М., Мережко М.В.,
            за участю секретаря              Вергелес О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 31 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни, стягувач: Акціонерне товариство «Універсал Банк»,-
 
в с т а н о в и в:
 
У квітні 2018 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Л.О., яку мотивував тим, що 22 березня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 58703466, відкритому на підставі виконавчого листа № 2/759/3459, виданого 16 лютого 2015 року Святошинським районним судом м.Києва, про звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу за кредитним договором у розмірі 1004373,80 грн. перед АТ «Універсал Банк».
Вважає, що вказана постанова про арешт мйна боржника є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15 березня 2018 року зупинено стягнення на підставі виконавчого листа № 2/759/3459, виданого 16 лютого 2015 року Святошинським районним судом м.Києва. Вказана ухвала набрала законої сили 30 березня 2018 року, а тому із вказаної дати жоден державний чи приватний виконавець не має права здіснювати ніяких виконавчих дій щодо стягнення на підставі вказаного виконавчого листа. У зв`язку з наведеним просив визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Л.О. по винесенню постанови про арешт майна боржника від 22 березня 2019 року у виконавчому провадженні ВП № 58703466 та скасувати цю постнову, стягнути з приватного виконавця на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 23000 грн., зупинити дію оскаржуваної постанови до набрання законної сили рішенням по справі.
Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 31 травня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою, боржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
                                                                        -  2  - 
просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його скаргу задоволити у повному обсязі,посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, які суд вважав встановленими. Скарга мотивована хибністю висновків про те, що ухвала Святошинського районного суду м.Києва від 15 березня 2018 року, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого листа № 2/759/3459, стосується іншого виконавчого провадження ВП № 51119704. Таке спростовується як вказаною ухвалою від 15березня 2018 року, так і іншою ухвалою цього ж суду від 26 лютого 2019 року. Суд не врахував, що за наявності такої ухвали приватий виконавець повинен був зупинити виконавче провадження згідно ст.34 Закону України «Про викоавче провадження».
Приватний виконавець Лановенко Л.О. подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно  відмовив у задоволенні скарги, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.
Стягувач АТ «Універсал Банк» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, посилаючись на необгрунтованість доводів скарги ОСОБА_1 .
Всі учасники справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток (скаржнику вручено 04 січня 20120 року), до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд обгрунтовував свої висновки тим, що дії приватного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту від 22 березня
                                                                        -  3  -
2019 року у виконавчому провадженні № 58703466 є правомірними, вчинені відповідно до закону і права боржника порушені не були.
При цьому суд виходив з того, що підстави для зупинення провадження з боку державного виконавця відсутні, оскільки ухвала Святошинського районного суду м.Києва від 15 березня 2018 року про зупинення стягнення стосувалася іншого виконавчого провадження № 51119704, яке постановою головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ м.Києва Домбровського Р.А. від 14 січня 2019 року закінчене.
Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» згідно ч.1 ст.5 якого примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.
Відповідно до положень ст.18 вказаного закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно п.2 ч.1 ст.34 вказаного Закон виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України зупинення стягнення на підставі виконавчого документа може бути вжите судом у якості заходу забезпечення позову при оскарженні боржником цього виконавчого документа в судовому порядку.
У п.15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що до завершення розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Л.О. від 22 березня 2019 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 58703466, відкритому на підставі виконавчого листа № 2/759/3459, виданого 16 лютого 2015 року Святошинським районним судом м.Києва, про звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу за кредитним договором у розмірі 1004373,80 грн. перед АТ «Універсал Банк».
На момент винесення приватним виконавцем постанови від 22 березня 2019 року про накладення арешту на майно боржника відсутні як ухвала суду про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа у зв`язку із його оскарженням, так і ухвала суду про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа у зв`язку із оскарженням дій приватного виконавця Лановенко Л.О.
Також судом встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15 березня 2018 року задоволена скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Галіч Н.В., визнано його дії по опису і арешту майна у вигляді квартири протиправними та зупинено стягнення на підставі виконавчого листа № 2/759/3459 від 16 лютого 2015 року.
За таких обставин суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні скарги з огляду
                                                                                    -  4  -
на те, що зупинення стягнення за виконавчим листом стосувалося виключно розгляду скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Галич Н.В. і не стосується виконання судового рішення приватним виконавцем.
Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала Святошинського районного суду м.Києва від 15 березня 2018 року, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого листа № 2/759/3459, стосується неможливості виконання судового рішення будь-яким виконавцем державним чи приватним за її наявності виконавець повинен зупинити виконавче провадження згідно ст.34 Закону України «Про викоавче провадження», колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.
По-перше, при розгляді скарги на дії державного виконавця суд у разі встановлення її обгрунтованості визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Тобто діюче процесуальне законодавство не передбачає такого способу усунення порушення прав заявника як зупинення стягнення на підставі виконавчого листа.
По-друге, зупинення стягнення на підставі виконавчого листа при розгляді скарги можливе виключно при наявності для цього підстав  та виключно до завершення розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавця (п.15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»). 
Такі роз`яснення суду касаційної інстанції обумовлені принципом обов`язковості судових рішень, зазначеним у ст.1291 Конституції України та ст.18 ЦПК України.
По-третє, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції»(«Hornsbyv. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40). У рішенні ЄСПЛу справі «Войтенко проти України» («Voytenkov. Ukraine») від 29 червня 2004 року ЄСПЛ нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні п.1 ст.1 Протоколу № 1 Конвенції.
По-четверте, процесуальні питання виконня судових рішень врегульовані розділом VІ ЦПК України, який взагалі не передбачає ухвалення судом такого рішення як зупинення стягнення за виконавчим листом.
З урахуванням наведеного доводи скаржника про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого листа при розгляді його скарги щодо дій конкретного виконавця свідчить про неможливість виконання судового рішення будь-яким іншим виконавцем не грунтуються на законі, оскільки таке зупинення стосується і пов`язане виключно із розглядом скарги на дії конкретного виконавця і виключно до набрання судовим рішенням за скаргою законної сили.
Відхиляючи такий довід колегія суддів враховує, що питання про зупинення поваження відповідно до с.34 Закону належить до виключної компетенції державного викоанвця, чого також в даному випадку ен встановлено.
Окрім того, відхиляючи апеляційну скаргу, колегія суддів враховує, що як вище вказувалося зупинення стягнення на підставі виконавчого листа можливе також у якості заходу забезпечення позову, проте виключно при оскарженні виконавчого документа
                                                                                    -  5  -
боржником у судовом порядку (п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України), чого судом не встановлено.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 31 травня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий   
 
            Судді: