Постанова
Іменем України
 
18 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 215/1589/18
 
провадження № 61-14399св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),               Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,
представник відповідача - Литвиненко Світлана Вікторівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Дніпровського апеляційного        суду від 25 червня 2019 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської Я. М., Зубкової В. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що він тривалий час, а саме у період                 з 30 серпня 1979 року до 17 січня 1995 року, працював підземним шляховим робітником, підземним машиністом електровозу, підземним прохідником на шахті «П-1» Першотравневого рудоуправління виробничого об`єднання «Кривбасруда» (далі - ВО «Кривбасруда») та з 05 липня 1995 року  підземним прохідником у шахті «Першотравнева» ВО «Кривбасруда», правонаступником прав і обов`язків якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», внаслідок чого отримав професійне захворювання та висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 14 лютого 2006 року йому встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 30 %, а також третя група інвалідності безстроково.
Вказував, що під час роботи у ПАТ «Кривбасзалізрудком» йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань він неодноразово знаходився на лікуванні, йому важко виконувати будь-яку роботу, він терпить постійний біль, тому значну частину часу витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує його нормальні життєві зв`язки.
Вказані обставини призвели до фізичних і моральних страждань, тому ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь 176 200,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2019 року у складі судді Коноваленка М. І. позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 60 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з урахуванням вимог статті 153, частини першої статті 237-1 КЗпП України, статті 13 Закону України «Про охорону праці» у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу моральну шкоду у зв`язку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував ступінь вини підприємства, посадові особи якого не створили належних і безпечних умов праці для позивача, глибину душевних страждань позивача, пов`язаних з таким станом його здоров`я, що призвело до порушення звичного способу життя та потребує додаткових зусиль для його організації.
При цьому судом установлено, що професійне захворювання позивача виникло під час його перебування у трудових відносинах з державним виробничим об`єднанням «Кривбасруда» (далі - ДВО «Кривбасруда»), на якого законодавством покладено обов`язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, а правонаступником усіх прав і обов`язків ДВО «Кривбасруда» (у структурних підрозділах якого працював позивач) є ПАТ «Кривбасзалізрудком», тому це підприємство зобов`язано відшкодувати позивачу завдану йому моральну шкоду.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» задоволено.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником майнових прав та обов`язків реорганізованого ДВО «Кривбасруда», у структурних підрозділах якого працював позивач, тому позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в позові.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду             від 05 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року справу призначено             до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанцій не врахував, що професійне захворювання у позивача виникло під час його перебування у трудових відносинах з ДВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», на якого покладено обов`язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, чого роботодавцем зроблено не було, що призвело до втрати позивачем професійної працездатності та завдало моральних страждань. Вказані обставини є підставою для відшкодування завданої моральної шкоди саме ПАТ «Кривбасзалізрудком».
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У вересні 2019 року представник ПАТ «Кривбасзалізрудком» -          Литвиненко С. В. подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 у період з 30 серпня 1979 року до 17 січня 1995 рік працював підземним шляховим робітником, підземним машиністом електровозу, підземним прохідником на шахті «Об`єднана», «П-1» Першотравневого рудоуправління ДВО «Кривбасруда» та з 05 липня 1995 року підземним прохідником у шахті «Першотравнева» ДВО «Кривбасруда».
 
Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання              від 12 грудня 1997 року ОСОБА_1 встановлені хронічні професійні захворювання: хронічна диско-генна полірадикулопія попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичними синдромами.
Зазначеним актом встановлено, що винним у професійному захворюванні позивача є керівництво шахти, у тому числі Першотравневого рудоуправління виробничого об`єднання «Кривбасруда», шахти «Першотравнева» виробничого об`єднання «Кривбасруда», у період роботи ОСОБА_1 на цих підприємствах.
 
Відповідно до висновку МСЕК від 13 січня 1998 року ОСОБА_1 вперше встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 45 %, а згідно з довідкою МСЕК від 14 лютого 2006 року - третя група інвалідності з причини професійного захворювання, безстроково.
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова апеляційного суду не відповідає.
 
Згідно з частиною другою статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
 
У статті 173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
 
Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
 
Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
 
Статтею 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
 
У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
 
Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
 
Судом установлено, що ОСОБА_1 тривалий час працював у шкідливих умовах праці, у тому числі: з 30 серпня 1979 року до 17 січня 1995 року працював підземним шляховим робітником, підземним машиністом електровозу, підземним прохідником на шахті «Об`єднана»,                                  «П-1» Першотравневого рудоуправління ДВО «Кривбасруда» та з 05 липня          1995 року підземним прохідником у шахті «Першотравнева» ДВО «Кривбасруда».
 
Також судом установлено, що з 1975 року до 01 жовтня 1989 року до ДВО « Кривбасруда » на правах структурного підрозділу входило Першотравневе рудоуправління.
 
З 01 жовтня 1989 року Першотравневе рудоуправління як структурний підрозділ ліквідовано наказом ДВО «Кривбасруда» від 20 вересня 1989 року № 349 зі змінами від 01 листопада 1989 року № 423.
 
Згідно з пунктом 2 наказу ДВО «Кривбасруда» від 20 вересня 1989 року          № 349 з 01 жовтня 1989 року до 01 січня 1995 року до ДВО « Кривбасруда » на правах новостворених структурних підрозділів входили шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2».
 
Наказом ДВО «Кривбасруда» від 26 грудня 1994 року № 169 (пункт 1)                  з 01 січня 1995 року шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2» як структурні підрозділи ліквідовані.
 
Відповідно до пункту 2 наказу ДВО «Кривбасруда» від 26 грудня 1994 року  № 169 з 01 січня 1995 року до 01 січня 1998 року до ДВО « Кривбасруда »            на правах новоствореного структурного підрозділу входила шахта «Першотравнева».
 
Наказом ДВО «Кривбасруда» від 05 січня 1998 року № 1 з 01 січня 1998 року шахта «Першотравнева» як структурний підрозділ також була ліквідована.
 
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 1998 року             № 258 «Про спеціальний режим реструктуризації гірничо-рудних підприємств Кривбасу, гірничо-хімічних підприємств Яворівського і Роздольського «Сірка» та Стебницького «Полімінерал» Львівської області» пунктом 1 наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 263 ДВО «Кривбасруда» перейменовано у «Криворізький державний залізорудний комбінат».
 
Правонаступником перейменованого ДВО «Кривбасруда» призначено державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» (пункт 2 наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 263).
 
Згідно з пунктом 1 наказу Міністерства промислової політики України            від 12 липня 1999 року № 248 «Про реорганізацію Криворізького державного залізорудного комбінату» та пункту 1 наказу державної акціонерної компанії «Укррудпром» від 31 грудня 1999 року № 347 державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації перетворено у дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» державної акціонерної компанії «Укррудпром».
 
Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» є правонаступником реорганізованого державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат» (пункт 3 наказу Міністерства промислової політики України від 12 липня 1999 року № 248).
 
Згідно зі спільним наказом Державного комітету промислової політики України та Фонду державного майна України від 19 лютого 2001 року           № 66/245 «Про реорганізацію дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат» та пункту 1 наказу державної акціонерної компанії «Укррудпром» від 30 липня 2001 року № 290 дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» державної акціонерної компанії «Укррудпром» шляхом реорганізації перетворено у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком».
 
За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку,            що правонаступником усіх прав та обов`язків ДВО «Кривбасруда»                  (у структурних підрозділах якого працював ОСОБА_1 ) є ПАТ «Кривбасзалізрудком». При цьому у період роботи ОСОБА_1 у ДВО «Кривбасруда» воно неодноразово було реорганізоване.
 
Однак, усі структурні одиниці ДВО «Кривбасруда», у тому числі Першотравневе рудоуправління, новостворені з 01 жовтня 1989 року          шахти «Першотравнева-1» та «Першотравнева-2», новостворена з 01 січня 1995 року шахта «Першотравнева» не мали статусу юридичних осіб, а питання про їх відокремлення зі складу юридичної особи із визначенням правонаступників у передбаченому законодавством порядку не вирішувалося.
 
Таким чином, професійне захворювання позивача виникло під час його перебування у трудових відносинах з ДВО «Кривбасруда», на якого законодавством покладено обов`язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, чого роботодавцем зроблено не було, що потягнуло за собою втрату позивачем професійної працездатності та завдало йому моральних страждань. Правонаступником ДВО «Кривбасруда» є ПАТ «Кривбасзалізрудком». 
 
Шахта «Першотравнева» ВО «Кривбасруда» як роботодавець позивача організувала розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, проведене відповідною комісією.
Так, актом розслідування хронічного професійного захворювання                        від 12 грудня 1997 року ОСОБА_1 встановлені хронічні професійні захворювання: хронічна диско-генна полірадикулопія попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичними синдромами. Винним у професійному захворюванні позивача є керівництво шахти, у тому числі Першотравневого рудоуправління виробничого об`єднання «Кривбасруда», шахти «Першотравнева» виробничого об`єднання «Кривбасруда», у період роботи ОСОБА_1 на цих підприємствах.
 
Відповідно до висновку МСЕК від 13 січня 1998 року ОСОБА_1 вперше встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 45 %, а згідно з довідкою МСЕК від 14 лютого 2006 року - третя група інвалідності з причини професійного захворювання, безстроково.
 
Встановивши, що у зв`язку з професійним захворюванням позивача йому заподіяна моральна шкода, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для частково задоволення позову ОСОБА_1 і наявність у відповідача обов`язку відшкодувати позивачу завдану шкоду. 
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок стійкої втрати професійної працездатності, суд врахував обставини, які мають суттєве значення, зокрема глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, наслідки, що наступили, а також дотримання вимог розумності і справедливості.
 
При цьому апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником ДВО «Кривбасруда», у зв`язку з чим безпідставно скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.
 
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає                    в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке                відповідає закону.
 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, рішення апеляційного суду згідно зі статтею 413 ЦПК України підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.
 
Щодо судових витрат 
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Таким чином, з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 1 409,60 грн.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року скасувати.
 
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2019 року залишити в силі.
 
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 1 409,60 грн (одна тисяча чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок).
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович