Справа № 133/2209/19
Провадження № 22-ц/801/319/2020
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Проць В. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року	Справа № 133/2209/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого : Копаничук С.Г.
Суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.
учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;
відповідач: ОСОБА_1 ;
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу  Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Козятинського міськрайонного суду від 22.11.2019 року, постановленого в приміщенні того ж суду під головуванням судді  Проця В.А., у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
В с т а н о в и в :
23.08.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказало, що 05.01.2011 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали договір № б/н на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 13500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15.07.2019 року складала 23 182,73 грн., з яких: 11 765,96 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 3874,95 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5961,69 грн. – нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1080,13 грн. - штраф (процентна складова). Просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та понесені судові витрати.
Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 22.11.2019 року у задоволенні позову відмовлено, судові витрати залишено за позивачем. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення - про задоволення позовних вимог. Зазначило, що суд першої інстанції належним чином не дослідив те, що ОСОБА_1 висловила згоду на оформлення договору та отримання кредитної карти «Універсальна», що підтверджується її особистим підписами у Анкеті-заяві та у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду». Вказало, що обставини справи та доводи позивача відповідач у суді першої інстанції не спростовувала, незгоди щодо Умов та правил надання банківських послуг не висловлювала, кредитний договір не оскаржувала. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частково задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду відповідає частково.
Суд першої інстанції встановив, що 05.01.2011 року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н від 05.01.2011 року, згідно якої отримала від АТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі – 13500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, на які посилається у позові: не надав первинних доказів про строк кредитування; про термін дії кредитної картки; про зміну відсоткової ставки; докази фактичного отримання кредитних коштів, а надана позивачем копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 05.01.2011 року містить лише погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, однак не містить даних про отримання відповідачем кредиту, про відкриття карткового рахунку та про видачу кредитної картки відповідачу.
Колегія суддів не може в повній мірі погодитись із висновком суду першої інстанції, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого хоча й дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, проте з частково неправильним мотивуванням рішення, а тому доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву (а. с. 11), у якій зазначено, що вона, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, погодилась укласти договір про надання банківських послуг. У даній заяві відповідач вказала бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою Кредитка «Універсальна»/Gold у розмірі 5000 грн. 
Крім того, відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна» 55 днів пільгового періоду.
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).
Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», в якій зазначено розмір процентів та міститься застереження про погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети – заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Тобто при вирішенні спору суд повинен з`ясувати на яких саме умовах був укладений кредитний договір між Банком та ОСОБА_1 ..
В анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_1 , дійсно не міститься умов щодо процентів, пені, штрафів, тощо.
Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на надану позивачем та підписану ОСОБА_1 довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду (а.с. 12), в якій визначено базовий розмір процентної ставки 2,5 % річних на місяць, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості: (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня (1)=(базова % ставка за договором)/30 – за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, що нараховується раз в місяць, за наявності прострочення за кредитом або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.; передбачено розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, визначених договором, більше ніж на 30 днів, а саме (500 грн+5% від суми позову), тощо.
Вказаний доказ свідчить про конкретні, узгодженні з відповідачкою Умови та правила надання банківських послуг, її обізнаність та згоду з умовами надання кредитних коштів, правилами нарахування відсотків за користування кредитом та відповідальністю, що суд першої інстанції залишив поза увагою, а тому ці підстави відмови мають бути виключенні із мотивування рішення суду.
З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованості відмови у позові через неузгодженість умов договору з відповідачем є безпідставними. 
В той же час, суд першої інстанції правильно обґрунтував відмову у задоволенні вимог позивача тим, що останній не надав суду необхідних доказів, що відповідали б критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності ,передбаченими ст.ст.77-80 ЦПК України.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
З аналізу загальних норм, зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів, згідно умов кредитного договору.
Ураховуючи вищевказані норми слід дійти висновку, що зобов`язання за договором виникають з моменту зарахування коштів на рахунок позичальника зазначених ним у заяві чи надання йому кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі.
Документи, які додано до матеріалів цивільної справи не містять доказів, які б підтверджували надання можливості позичальнику, мати доступ до кредитних коштів, зокрема доказів отримання кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі, отож підстав вважати, що у неї виникли будь - які зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з подачею Анкети – заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват-Банку, відсутні.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що надані позивачем докази містять достатньо відомостей, які б дозволили перевірити вірність нарахування відсотків позивачем, строки виникнення заборгованості за кожним платежем та напрямки зарахування грошових коштів є необґрунтованими, оскільки позивач не надав первинних банківських документів, які б були достатніми доказами, що підтверджувалиотримання відповідачем кредитних карток, рух коштів та зміну умов кредитування.
Так, до позовної заяви позивач додав докази, які він вважав за необхідне надати суду на підтвердження позовних вимог. Водночас, представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача.
Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, був зобов`язаний подати суду першої інстанції всі наявні у нього докази на підтвердження всіх обставин, що є підставою його позовних вимог. Натомість останній, отримавши відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю надав нові докази, долучивши їх до апеляційної скарги.
Згідно ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відтак, додані позивачем до апеляційної скарги нові докази, а саме: довідки банку про надані відповідачу кредитні картки, довідки про зміну умов кредитування та виписка про рух коштів, на підставі ч.3 ст.367 ЦПК України колегією суддів до уваги не можуть бути прийняті, оскільки вони не були предметом розгляду судом першої інстанції, а доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції позивачем не надано.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 не підлягають застосуванню у даному випадку, оскільки здійснені у справі за інших правовідносин та обставин, є безпідставними, так як така позиція стосується встановлення обставин про додержання письмової форми для Умов та правил надання банківських послуг, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору, на які посилався позивач, як на підставу позову.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що здійснив суд першої інстанції, однак висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції не дотримався вимог процесуального закону щодо зазначення положень норм матеріального права, а лише обмежився наведенням переліку ряду загальних норм права та посиланням на деякі докази без зазначення своїх висновків та мотивів, рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.11.2019 року необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково. 
Рішення Козятинського міськрайонного суду від 22.11.2019 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді : С.К. Медвецький

В.В. Оніщук