ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

06 лютого 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/9939/14
Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/167/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді:  Іванової Г.П.,
суддів:                      Онищенко О.І., Скрипки А.А., 
секретар:                   Позняк О.М., 

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа - Лізинг Україна" (попередні назви: Товариство з обмеженою відповідальністю "Неос - Лізинг", Товариство з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг"),
відповідач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова в складі судді Супруна О.П. від 26 листопада 2014 року (повний текст рішення складений 26 листопада 2014 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

                                   У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" (далі - ТОВ "УніКредит Лізинг") звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовна заява ТОВ "УніКредит Лізинг", мотивована тим, що 06 вересня 2012 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу, згідно з яким лізингодавець приймає на себе зобов`язання придбати у власність від продавця, що обраний лізонгоодержувачем, предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій) і передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим договором. Лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу в користування та сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, комісії, які зазначені в додатку "Тарифи" до цього договору, який є невід`ємною частиною, інші комісії, що передбачені цим договором, та виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором. Відповідно до додатку до договору фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року, предметом лізингу є легковий автомобіль AUDI Q7, ціна даного предмету лізингу складає 86112,72 доларів США, що на день складання цього додатку становило 688299 грн.
06 вересня 2012 року між Товариством та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язалася як солідарний боржник сплатити лізингодавцю за його першою вимогою всі необхідні платежі за договором фінансового лізингу. 
Позивач зазначав, що 04 жовтня 2012 року передав ОСОБА_1 транспортний засіб AUDI Q7, що підтверджується актом приймання-передачі до договору фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року. 
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов фінансового лізингу, станом на 18 вересня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 111319,67 грн., яку позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів та вирішити питання розподілу судових витрат.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року позов ТОВ "УніКредит Лізинг" задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ "УніКредит Лізинг" 111319,67 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року № 4098L12/00-LD.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ "УніКредит Лізинг" по 556,60 грн. з кожного у відшкодування судового збору.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань та заборгував позивачу 111319,67 грн. за договором фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року №4098L12/00-LD. Разом з ОСОБА_1 , на підставі статті 554 ЦК України, солідарну відповідальність за невиконання умов договору фінансового лізингу має нести ОСОБА_2 , оскільки між нею та позивачем був укладений вищезазначений договір поруки.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. При ухваленні оскаржуваного заочного рішення судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_2 зазначає, що позивач не має права на стягнення складової частини лізингових платежів у вигляді відшкодування вартості предмета лізингу. Оскільки право власності на предмет лізингу від позивача до відповідача ОСОБА_1 не перейшло, тому позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості цього майна, яке залишилось у власності позивача, є безпідставним. 
Також, на думку ОСОБА_2 , неправильність розрахунку суми до стягнення підтверджується тим, що позивачем до усього лізингового платежу застосовано комерційний курс долару США, в той час коли до складової частини лізингового платежу застосовується фіксований курс - 7,99 грн. за 1 долара США, згідно додатку до Договору фінансового лізингу.
ОСОБА_2 також звертає увагу суду на те, що жодного Договору поруки вона не підписувала, а той, на який посилається позивач, є підробленим, що підтверджується висновком експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №1584 від 15 червня 2016 року, проведеним в рамках відкритого кримінального провадження за ст. 358 КК України.
Доводи особи, яка подала заперечення на апеляційну скаргу
В порядку ст. 298 чинної на момент подачі апеляційної скарги редакції ЦПК України Товариство з обмеженою відповідальністю "Неос - Лізинг" (попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг") подало заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2 
Товариство вважає, що сума до стягнення розрахована правильно, відповідно до визначених сторонами умов договором фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року № 4098L12/00-LD. Також Товариство вважає безпідставним посилання ОСОБА_2 на висновок експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №1584 від 15 червня 2016 року як на належний доказ не укладення Договору поруки, оскільки обставини, встановлені у кримінальному провадженні, набувають силу доказів виключно якщо вони були встановлені та підтверджені вироком суду, який набрав законної сили.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалою судді Апеляційного суду Чернігівської області від 17.02.2017 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (т.2 а.с.158).
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24.02.2017 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.03.2017 (т.2 а.с.170).
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 03.03.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року залишено без змін (т.2 а.с.213-219).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.04.2017 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 03.03.2017 (т.3 а.с.43).
27.04.2018 справу було передано до Верховного Суду (т.3 а.с.68).
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 , ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 03 березня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.3 а.с.107-112). 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернігівського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року визначено склад колегії суддів для розгляду справи: головуючий суддя - (суддя-доповідач) Г.П.Іванова, судді - О.І.Онищенко, А.А.Скрипка (т.3 а.с.114). 
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року в складі головуючого судді - Іванової Г.П., суддів - Онищенко О.І., Скрипки А.А. прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду Чернігівським апеляційним судом у відкритому судовому засіданні на 15 січня 2020 року (т.3 а.с.118).
В судовому засіданні 15 січня 2020 року була оголошена перерва до 06 лютого 2020 року (т.3 а.с.142-143).
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині, що оскаржується, а саме: в частині задоволення позовних вимог ТОВ "УніКредит Лізинг" (теперішня назва - ТОВ "Альфа - Лізинг Україна") до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року та стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ТОВ "УніКредит Лізинг" (теперішня назва - ТОВ "Альфа - Лізинг Україна") 111319 грн. 67 коп. заборгованості за договором фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року і стягнення з ОСОБА_2 на користь цього Товариства 556 грн. 60 коп. у відшкодування судового збору.
Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
06 вересня 2012 року між ТОВ "УніКредит Лізинг" та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу №4098L12/00-LD.
Пунктом 5.1 договору фінансового лізингу передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати лізингові платежі. Розмір лізингових платежів, їх складові частини та дати платежів визначаються у графіку лізингових платежів, що містяться у Додатку до цього Договору.
Пунктом 5.2 договору фінансового лізингу передбачено, що розмір лізингових платежів та їх складових частин виражається у іноземній валюті (долар США, Євро або інша валюта) та підлягає сплаті у національній валюті України - гривні за курсом, що визначений цим Договором. У визначеннях даного договору передбачено, що курс продажу - безготівковий курс продажу долара США/Євро, встановлений на Офіційному сайті ПАТ "Укрсоцбанк" (або банку, який буде його правонаступником) на дату, що передує Даті Платежу або іншій даті, визначеній в цьому Договорі.
Згідно з додатком № 4098L12/00 до договору фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року №4098L12/00-LD предметом лізингу є легковий автомобіль AUDI Q7. Ціна даного предмету лізингу складає 86112,72 доларів США, що на день складання додатку становить 688299 грн.
ТОВ "УніКредит Лізинг" 04 жовтня 2012 року передало ОСОБА_1 транспортний засіб AUDI Q7.
Датою повернення/викупу транспортного засобу є 20 вересня 2017 року.
06 вересня 2012 року між ТОВ "УніКредит Лізинг" та ОСОБА_2 укладено договір поруки №4098L12/00/SUR, за умовами якого ОСОБА_2 поручилася відповідати за зобов`язаннями лізингоодержувача.
Згідно з пунктом 1.1 договору поруки ОСОБА_2 як солідарний боржник зобов`язується безвідклично та безумовно сплатити лізингодавцю за його першою вимогою всі необхідні платежі за договором фінансового лізингу загальною сумою в гривневому еквіваленті до 156654,29 доларів США, що на день укладення договору становить 1252137,74 грн.
18 вересня 2014 року ТОВ "УніКредит Лізинг" направило ОСОБА_2 письмову вимогу про виконання зобов`язань, передбачених умовами договору поруки.
Згідно унікального ідентифікаційного номеру юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (33942232), ТОВ "УніКредит Лізинг" змінило назву на ТОВ "НЕОС ЛІЗИНГ", а ТОВ "НЕОС ЛІЗИНГ" змінило назву на ТОВ "АЛЬФА-ЛІЗИНГ Україна". 
Оцінка аргументів, викладених у апеляційній скарзі
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до статті 60 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина друга статті 207 ЦК України).
За вимогами частини першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, заявник вказувала на те, що предметом позову до ОСОБА_2 є солідарне стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу з неї як з поручителя, при цьому заявник стверджувала про те, що не брала на себе зобов`язань, передбачених договором фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року. На обґрунтування вказаного, ОСОБА_2 надала до суду апеляційної інстанції висновок Чернігівського НДЕКЦ МВС України від 15 червня 2016 року. 
Висновком експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (далі Чернігівський НДЕКЦ МВС України) від 15 червня 2016 року, наданого на підставі постанови слідчого СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 04 листопада 2015 року № 42015270000000288 встановлено, що підпис в договорі поруки від 06 вересня 2012 року № 4098L12/00/SUR виконано не ОСОБА_2 , а іншою особою (том 2, а.с. 66-76).
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року, яке набрало законної сили 08 квітня 2019 року, визнано недійсним договір поруки від 06 вересня 2012 року № 4098L12/00/SUR, укладений від імені ОСОБА_2 з ТОВ "УніКредит Лізинг".
Та обставина, що відповідач ОСОБА_2 не звернулася до суду першої інстанції із зустрічним позовом про визнання поруки такою, що припинена не узгоджується з положеннями частин першої, третьої, п`ятої статті 203 та статті 215 ЦК України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що поручитель ОСОБА_2 не брала на себе зобов`язань, передбачених договором поруки від 06 вересня 2012 року, тому не повинна відповідати за невиконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договорами фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року.
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57 - 60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, чинного на час розгляду справи, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).
Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.
Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.
Отже, поручитель ОСОБА_2 не брала на себе зобов`язань, передбачених договором поруки від 06 вересня 2012 року, тому не повинна відповідати за невиконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договорами фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року, а тому у задоволенні позовних вимог ТОВ "УніКредит Лізинг" (теперішня назва - ТОВ "Альфа - Лізинг Україна") до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року належить відмовити.
Доводи апеляційної скарги щодо неправильності розрахунку суми до стягнення за позовом ТОВ "УніКредит Лізинг" про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року не можуть бути підставою для проведення перевірки правильності розрахунку заборгованості за вказаним договором, укладеним між ТОВ "УніКредит Лізинг" та ОСОБА_1 , з наступних підстав. Стороною договору фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року ОСОБА_1 заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року, яким визначено розмір заборгованості за цим договором, було оскаржено в апеляційному порядку, і ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року залишено без змін (том 1, а.с.227-229). ОСОБА_2 не є стороною вказаного договору фінансового лізингу, та, як встановлено апеляційним судом, не брала на себе зобов`язань, передбачених договором поруки від 06 вересня 2012 року, тому за вказаних обставин розрахунок заборгованості за договором фінансового лізингу не впливає на права ОСОБА_2 . 
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року підлягає скасуванню в частині задоволення позову ТОВ "УніКредит Лізинг" (нині ТОВ "Альфа - Лізинг Україна") до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ТОВ "УніКредит Лізинг" (нині ТОВ "Альфа - Лізинг Україна") 111319,67 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року, і стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "УніКредит Лізинг" (нині ТОВ "Альфа - Лізинг Україна") 556,60 грн. у відшкодування судового збору, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги належить стягнути з ТОВ "Альфа - Лізинг Україна" на користь ОСОБА_2 612,26 грн. в рахунок часткового відшкодування витрат останньої по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи приписи ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Оскільки у даному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , а апеляційна скарга ОСОБА_1 вже була вирішена ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року, законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення щодо ОСОБА_1 не є предметом даного апеляційного перегляду.
Керуючись статтями 141, 367, 368, 374 п.2 ч.1, 376п.4 ч.1, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року скасувати в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" (теперішня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа - Лізинг Україна") до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року та стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" (теперішня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа - Лізинг Україна") 111319 грн. 67 коп. заборгованості за договором фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року і стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" (теперішня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа - Лізинг Україна") 556 грн. 60 коп. у відшкодування судового збору.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" (теперішня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа - Лізинг Україна") до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа - Лізинг Україна" на користь ОСОБА_2 612 грн. 26 коп. в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 10.02.2020.
  
Головуючий:                                          Судді: