КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                             
                                                                        Апеляційне провадження № 22-ц/824/215/2020
                                                                                                            справа № 759/21598/19

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 6 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі:
            Судді - доповідача:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                   Вербова І.М.
            При секретарі             Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену суддею П`ятничук І.В.  25 листопада 2019 року  про забезпечення позову , по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,
У С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.
Одночасно із позовом, позивач ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Юстіс - Груп» яка належить ОСОБА_3 у розмірі 100 100,00 грн, заборони ОСОБА_3 вчинення будь - яких дій стосовно відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «Юстіс - Груп», яка належить ОСОБА_3 .
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач має неофіційні доходи, які він приховує. Так, 17.08.2019 відповідач придбав корпоративні права - частку у статутному капіталі у ТОВ «Юстіс - Груп» у розмірі 100%, яка коштує 100 100,00 грн, ТОВ «Юстіс - Груп» має в свою чергу право власності на об?єкт незавершеного будівництва: трьохсекційний житловий будинок з об?єктами соціально - культурного призначення та підземним паркінгом, орієнтовна вартість якого складає близько 2,5 млн. доларів США.
Зазначає, що відповідач користується автомобілем Меrcedes-Веnz S450, вартість якого становить близько 100 000,00 доларів США.
Факт наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав є істотною обставиною, що повинна враховуватись судом при визначенні розміру аліментів.
Вказує, що у разі відчуження відповідачем вказаних корпоративних прав відповідач приховає наявність істотної обставини, що впливає на розмір аліментів, що має суттєве значення для вирішення спору.
Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову, які заявник просить застосувати, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав заявника.
Представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.
Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив її залишити без задоволення. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість  постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи  в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що подана заява є не обґрунтованою, не підтверджена належними доказами необхідності забезпечення позову, зокрема, відсутні обставини, які свідчать про можливість істотного ускладнення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. 
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 , в якому просила:
Змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 7000,00 грн щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Разом із позовом, позивач ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Юстіс - Груп» яка належить ОСОБА_4 у розмірі 100100,00 грн, заборони ОСОБА_4 вчинення будь - яких дій стосовно відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «Юстіс - Груп» яка належить ОСОБА_4 .
Так, ч.1 ст.151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, серед яких: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
Положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Проте, заява про забезпечення позову не містять в собі мотивованих підстав для обрання визначеного способу забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що  забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Як убачається із матеріалів справи, предметом заявленого позову є зміна способу стягнення аліментів на утримання дітей, а саме зі стягнення аліментів у відсотковому співвідношенні на тверду грошову суму (а.с.1-3).
Враховуючи, що предметом даного спору є зміна способу стягнення аліментів на утримання дітей,  то заходи забезпечення позову, про які просить позивач, не є співмірними із заявленими позовними вимогами.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову обраним позивачем шляхом.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки  відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами.
 Аліменти , що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей  в разі стягнення як у частковому співвідношенні до всіх видів доходів відповідача так і у твердій грошовій сумі  стягуються з усіх видів доходів батька дітей до їх повноліття, а тому підстав для забезпечення такого позову колегія суддів не вбачає.
Майно , на яке просить накласти арешт позивач, є окремою юридичною особою, яка займається господарською діяльністю, а тому суд не може вчиняти дії , які перешкоджатимуть цій діяльності.
Доводи, що викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, який дав правильну оцінку  цим доводам та прийшов до правильного висновку про відсутність правової підстави для забезпечення позову. 
Та обставина, що відповідачем продано 80 %  у статутному капіталі Товариства  є підставою для стягнення аліментів із отриманого прибутку відповідача на стадії виконання рішення суду про стягнення аліментів, а не для накладення арешту на юридичну особу.
 За таких обставин, суддею першої інстанції було дотримано норми процесуального права,  тому колегія суддів прийшла до висновку про залишення ухвали без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
 
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375  ЦПК України, колегія суддів
                                                   П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дня її  прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено  10 лютого  2020 року.

Суддя - доповідач:                                      

 
Судді :