ПОСТАНОВА
Іменем України

28 листопада 2019 року 
Київ
справа №541/1104/16-а
адміністративне провадження №К/9901/22872/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І. В., 
суддів Жука А. В., Шишова О. О., 
розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.12.2016 у складі судді Андрущенко-Луценко С. В. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2017 у складі колегії суддів: Любчич Л. В., Спаскіна О. А., Сіренко О. І. у справі № 541/1104/16-а за позовом ОСОБА_1 до Миргородської районної ради Полтавської області про зміну формулювання причин звільнення, стягнення суми вихідної допомоги, стягнення суми компенсації (середнього заробітку) за затримку розрахунку при звільненні, - 

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.           ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративними позовами, які в подальшому було об`єднано в одне провадження, до Миргородської районної ради Полтавської області, в яких просив:
- стягнути на його користь суми вихідної допомоги;
- змінити формулювання причин звільнення;
- стягнути суму компенсації (середнього заробітку) за затримку розрахунку при звільненні.
2. Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.12.2016 позовні вимоги задоволено частково:
- визнано протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству в формулюванні причин звільнення позивача ОСОБА_1 06.11.2015 посилання на частину другу статті 36 Кодексу законів про працю України;
- зобов`язано Миргородську районну раду Полтавської області змінити формулювання причин звільнення позивача ОСОБА_1 з посади заступника голови Миргородської районної ради 06.11.2015, шляхом виключення із запису про звільнення в трудовій книжці посилання на частину другу статті 36 Кодексу законів про працю України;
- стягнуто з Миргородської районної ради Полтавської області (за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень) на користь ОСОБА_1 522,72 грн витрат на правову допомогу адвоката.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
2.1. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2017 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
3.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1. Рішенням двадцять дев`ятої сесії районної ради шостого скликання від 04.03.2014 «Про обрання заступника голови районної ради» позивач ОСОБА_1 був обраний на посаду заступника голови Миргородської районної ради та у зв`язку з цим розпорядженням голови районної ради від 04.03.2014 № 8-р був звільнений з посади керуючого справами виконавчого апарату районної ради, яку він займав до цього.
3.2.  Рішенням першої сесії сьомого скликання Миргородської районної ради від 06.11.2015 визнано повноваження депутатів Миргородської районної ради сьомого скликання в кількості 34 осіб.
3.3.  Розпорядженням голови районної ради від 06.11.2015 № 27-р було вирішено забезпечити протягом 09.11.2015 оформлення та видачу трудових книжок та копій рішень Миргородської районної ради від 06.11.2015 про припинення повноважень ОСОБА_1 за статтею 56 пункту 2 Закону України «Про місцеве самоврядування».
3.4. До трудової книжки позивача було внесено наступний запис: « 06.11.2015 року звільнений з посади заступника голови Миргородської районної ради у зв`язку із закінченням строку повноважень 6 скликання відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні та ч.2 ст. 36 КЗпП України». Запис внесено на підставі рішення 1 сесії районної ради 7 скликання протокол № 1 від 06.11.2015.
3.5. Розпорядженням голови районної ради від 09.11.2015 № 29-р «про забезпечення трудових прав колишніх керівників районної ради» в зв`язку із звільненням із займаної посади зобов`язано головного бухгалтера районної ради провести ОСОБА_1 нарахування компенсації невикористаної відпустки за 27 календарних днів. В подальшому відповідні нарахування були проведені та виплачені позивачеві.
3.6. Позивач звернувся до суду оскільки вважає, що зазначене формулювання причин його звільнення є неправильним та таким, що не відповідає чинному законодавству України.
4. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав на те, що формулювання причин звільнення позивача з посади, не в повній мірі відповідає рішенню 1 сесії районної ради 7 скликання протолок №1 від 06.11.2015, оскільки в ньому зайво зазначено посилання на частину другу статті 36 Кодексу законів про працю України,  що визнано представником Миргородської районної ради Толмачовим В. І., зважаючи на що з формулювання причин звільнення в трудовій книжці позивача слід виключити вказане посилання. В іншій частині позовних вимог, судами встановлено, що Миргородська районна рада при звільненні позивача діяла саме на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Позивачем подано касаційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанації в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині рішення про задоволення позовних вимог. 
5.1. Доводи касаційної скарги, грунтуються на тому, що судами першої та апеляційної інстанцій не надано належної оцінки доводам позивача щодо незаконності дій відповідача, та іншими доводам з посиланням на відповідні акти чинного законодавства.
6. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

                                                                      МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. Частиною другою статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
8.  Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України 06.07.2005 №  2747-IV (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням    повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
9. Правовідносини стосовно яких виник спір, врегульовано положеннями законодавства України про працю з урахуванням особливостей Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 № 93-IV, Закону  України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III.
10. Зокрема, Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2011 № 2493-III врегульовано правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.
11. Статтею 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
12. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.
13. Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».
14. Пунктом 3 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.
15. Відповідно до частини 8 статті 45 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повноваження місцевої ради, обраної на позачергових, повторних або перших виборах, закінчуються в день відкриття першої сесії ради, обраної на наступних (чергових або позачергових) виборах.
16. Згідно зі статтею 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виконавчим органом міської ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради. Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.
Заступник голови районної, районної у місті (у разі її створення) ради, перший заступник, заступник голови обласної ради обираються відповідною радою в межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради шляхом таємного голосування і здійснюють свої повноваження до припинення ними повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків дострокового припинення їх повноважень у порядку, встановленому частинами третьою та четвертою цієї статті (частина друга статті 56, стаття 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
17. Окрім того, Верховний Суд зазначає, що заступник голови районної ради обирається відповідною радою в межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради та здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, оскільки посада заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради є виборною посадою та затверджується відповідною радою.
18. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 13.06.2018 (справа № К/9901/22266/18) та постанові від 22.10.2019 (справа К/9901/21888/18).
19. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та зазначає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання неправильним та таким, що не відповідає чинному законодавству формулювання причини звільнення 06.11.2015 з посади заступника голови Миргородської райради в частині зазначення про звільнення «у зв`язку із закінченням строку повноважень 6 скликання відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і зміни його у цій частині, вказавши що звільнено з посади заступника голови Миргородської райради у зв`язку з припиненням повноважень депутата Миргородської районної ради Полтавської області у зв`язку з припиненням повноважень депутата Миргородської районної ради 6 скликання відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України.
20. Разом з тим, посилання скаржника на те, що судом першої інстанції необгрунтовано застосовано Методичні рекомендації щодо особливостей прийняття (обрання) на службу посадових осіб органів місцевого самоврядування, затверджені листом Головного управління державної служби України від 06.02.2002 № 42/621 є таким, що не заслуговує на увагу.
21. На переконання колегії суддів, з огляду на правовий статус та повноваження органу яким затверджено вказані Методичні рекомендації, а також численну судову практику, відповідно до якої такі рекомендації застосовуються при вирішенні спірних правовідносин, суди попередніх інстанцій обґрунтовано використали положення вищезгаданих рекомендацій. 
22. Зокрема, колегія суддів зазначає, що цими методичними рекомендаціями передбачено, що відповідно до статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування здійснюється шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України. У разі необхідності, за згодою сторін, посадова особа місцевого самоврядування може бути переведена на рівнозначну чи нижчу посаду або посаду радника чи консультанта без конкурсного відбору. У трудовій книжці зазначених посадових осіб у розділі «Відомості про роботу» робиться запис про призначення на посаду із зазначенням підстави для внесення запису (розпорядження голови, його номер і дата) та порядкового номеру запису.
23. Крім того, відповідно до Методичних рекомендацій щодо особливостей звільнення посадових осіб із органів місцевого самоврядування (додаток № 2), у разі закінчення строку повноважень у трудовій книжці заступника голови районної, обласної, районної у місті ради та заступника міського голови - секретаря Київської міської ради робиться запис: «Звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень, пункту 1 статті 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», із зазначенням дати звільнення та порядкового номеру запису.
24. Скаржник у касаційній скарзі зазначає про те, що судами попередніх інстанцій необґрунтовано відхилено його твердження про те, що припинення служби шляхом розірвання трудового договору при припиненні повноважень посадової особи визначено пунктом 5 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України, а не статтею 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
25. Водночас, з аналізу чинного законодавства та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, так як позивач був прийнятий на службу в органи місцевого самоврядування, шляхом обрання відповідною радою і звільнення з посади відбулося у зв`язку із закінченням строку повноважень Миргородської районної ради 6 скликання.
26. Тобто, у даному випадку обставини звільнення позивача з посади не є такими, що виникли з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. 
27. Крім того, скаржник стверджує, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки його доводам стосовно запису № 12 в трудовій книжці.
28. Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.
29. Положеннями пунктів 2.3, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №  58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
30. Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій стосовно того, що запис № 12 в трудовій книжці свідчить лише про звільнення позивача з посади заступника голови, а не із служби, а не з роботи, оскільки даний запис зроблено на підставі рішення першої сесії районної ради 7 скликання від 06.11.2015 правомірність якого позивачем не оскаржувалась та не була предметом розгляду в рамках даної справи.
31. З огляду на те, що Верховний Суд вважає правильним висновки судів попередніх інстанцій стосовно відсутності підстав для зміни формулювання причин звільнення, правильним також є висновок судів першої та апеляційної інстанції стосовно стягнення вихідної допомоги, відповідно до статті 44 Кодексу законів про працю України та компенсацію розрахунку при звільненні, відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України.
32. Стосовно доводів касаційної скарги щодо стягнення судових витрат, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій обгрунтовано визначено розмір відшкодування з огляду на пропорційність задоволених вимог та фактично понесених витрат.
33. На переконання суддів Верховного Суду, інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами попередніх інстанцій та не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.
34. Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судових рішень при їх ухваленні.
35. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
36.Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
37. З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
38. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
39. Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.12.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2017 у справі № 541/1104/16-а за позовом ОСОБА_1 до Миргородської районної ради Полтавської області про зміну формулювання причин звільнення, стягнення суми вихідної допомоги, стягнення суми компенсації (середнього заробітку) за затримку розрахунку при звільненні - залишити без змін.
40.Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач                                                                                          І.В. Дашутін

Судді                                                                                                              А. В. Жук

                                                                                                              О.О. Шишов