УХВАЛА

15 січня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/12286/15
адміністративне провадження № К/9901/35176/19
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного сулу від 06 листопада 2019 року у справі № 826/12286/15 за позовом представника Громадської організації «Союз Матерів «Захист» голови об`єднання Курамшини Надії Маріусівни, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління державної охорони України, начальника Управління державної охорони України Гелетея Валерія Валерійовича про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:
Представник Громадської організації «Союз Матерів «Захист» голова об`єднання Курамшина Надія Маріусівна, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просили:
- визнати протиправними дії Управління державної охорони України та начальника Управління державної охорони України Гелетея В. В., 
- зобов`язати Управління державної охорони України видалити всю відзняту інформацію про позивачів під час їх перебування 19 червня 2015 року перед пропускним пунктом до Управління державної охорони України, 
- стягнути з відповідача - Управління державної охорони України моральну шкоду в розмірі 2000000,00 грн (по 500000 грн кожному позивачу).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2019 року в задоволені позову відмовлено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року, скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2019 року. 
Провадження у справі № 826/12286/15 за адміністративним позовом представника Громадської організації «Союз Матерів «Захист» голови об`єднання Курамшини Надії Маріусівни, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до Управління державної охорони України, начальника Управління державної охорони України Гелетея Валерія Вікторовича, третя особа Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - закрито.
Не погоджуючись з рішенням суду першої про відмову у задоволенні позову та апеляційної інстанцій в частині закриття провадження, скаржники подали касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного сулу від 06 листопада 2019 року у справі № 826/12286/15 залишено без руху. Скаржникам надано строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання ухвали, а саме для надання документу про сплату судового збору в розмірі 9744,00 грн з кожного.
Наведена ухвала Суду отримана скаржниками 30 грудня 2019 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, проти чого не заперечують самі скаржники.
На виконання вимог ухвали від скаржників надійшла заява, в якій вони посилаються на п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» та зазначають про те, що судовий збір ними не повинен справляється, тому як ними подана позовна заява про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями органу державної влади, їх посадовою або службовою особою, в особі відповідачів.
Так, відповідно до вказаної норми, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
В той же час, з такими доводами скаржників, як на підставу для звільнення їх від сплати судового збору за подання касаційної скарги не можна погодитися. 
Відповідно до ч. 3 та 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.
У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. 
Предметом розгляду справи № 826/12286/15, у якій подана дана касаційна скарга, є визнання протиправними дій відповідачів, зобов`язання Управління державної охорони України видалити всю відзняту інформацію про позивачів під час їх перебування 19 червня 2015 року перед пропускним пунктом до Управління державної охорони України, а також стягнення моральної шкоди. Тобто, по суті основним предметом позовних вимог, що складає суть спірного питання, це є вимоги пов`язаними з оскарженням дій відповідачів та зобов`язання вчинити певні дії. Вимоги про стягнення грошових коштів за моральну шкоду, як майнова є похідною вимогою від попередніх, та заявлені в одному провадженні з вимогами вирішити публічно правовий спір немайнового характеру.
Із самостійним позовом про відшкодування завданої як майнової так і моральної шкоди до суб`єкта владних повноважень позивачі не звертались, отже позивачі в межах цієї справи не входять до переліку осіб, що звільняються від сплати судового збору згідно з п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги. 
Таким чином, доводи скаржників з цього приводу засновані на помилковому та довільному тлумаченні норм матеріального права. 
Крім цього, Суд звертає увагу на ті обставини, що сплата судового збору при поданні касаційної скарги є законодавчо встановленим обов`язком скаржника, та не може розцінюватися, як обмеження доступу до правосуддя. При цьому, як положеннями КАС України, так і Законом України «Про судовий збір» передбачений та визначений порядок та механізм не тільки повернення судового збору за певних обставин (ст. 7 цього Закону), а також розподілу судових витрат (ст. 139 КАС України). Так при задоволенні позовних вимог позивача понесені ними судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню та стягненню таких коштів з суб`єкта владних повноважень. 
Також, доводи скаржників про те, що при звернені до суду з даною касаційною скаргою вони повинні платити судовий збір як за одну вимогу немайнового характеру є безпідставними, оскільки відшкодування моральної шкоди визначено конкретною сумою грошових коштів, тому заявлена позовна вимога є майновою.
Згідно ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.
Таким чином, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та що складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від                             08 листопада 2019 року у справі № 400/100/19 (К/9901/29662/19) та постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (61-2367св18).
Отже, скаржники не додали доказів, для звільнення їх від сплати судового збору, тому касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до ч. 7 ст. 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному ст. 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного сулу від 06 листопада 2019 року у справі № 826/12286/15 - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              М. М. Яковенко