Справа № 415/5700/19 
Провадження № 22-ц/810/1035/19 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       13 січня 2020 року   м.Сєвєродонецьк

       Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
       головуючого - Авалян Н.М. (суддя-доповідач) 
       суддів - Дронської І.О., Єрмакова Ю.В.
       за участю секретаря судового засідання - Перишкіна Т.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження 
апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»
на рішення Лисичанського міського суду Луганської області (суддя Фастовець В.М.)
від 06 вересня 2019 року
у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»
відповідач - ОСОБА_1 

встановив:

29 червня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26 січня 2011 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачкою договір, що підтверджується підписом відповідачки в заяві. В порушення вимог закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2019 року за відповідачкою утворилася заборгованість у розмірі 125283, 50 грн, з яких: 7293, 94 грн. - заборгованість за кредитом, 117989, 56 грн. - заборгованість по процентоам за користування кредитом за період з 26 січня 2011 року по 30 грудня 2017.
Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 06 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 січня 2011 року у вигляді заборгованості за кредитом станом на 30 квітня 2019 року в розмірі 7293, 94 грн. У задоволенні позову про стягнення заборгованості по процентам відмовлено.
Позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з процентів та неустойки та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в цій частині у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права. Вважає, рішення необгрунтованим, безпідставним, та незаконним, посилаючись на те що судом першої інстанції не дослідженно всіх обставин справи, не надано належної оцінки доказів.
Сторони в судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. 
       Апеляційним судом неодноразово розгляд справи призначався у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
       Позивач в судове засідання не з`явився, у додаткових поясненнях на апеляційну скаргу просив справу розглядати без участі представника банку. 
       На поштову адресу місця реєстрації відповідачки апеляційним судом завчасно направлялися судові повістки-повідомлення про розгляд справи, однак повістки-повідомлення поверталися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній», тому відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідачка є належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині зміні з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідачка підписала анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, однак ця заява не містить положень про розмір плати за користування кредитом (процентів), а також в заяві не зазначено який вид банківської карти обирає відповідач. Довідка про тарифи суду не надані. Тому суд вважав, що сторони не досягли згоди щодо розміру процентів за користування кредитом.
Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду та вважає, що суд допустив неповноту зясування обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Зокрема, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в позовній заяві позивач послався на те, що викладені в позовній заяві обставини підтверджуються письмовими доказами, у тому числі Витягом з Тарифів банку (а.с.3). Але до позовної заяви Витяг з Тарифів доданий не був. У зв`язку з цим усду слід було перевірити факт, на який посилався позивач в позовній заяві. Однак суд першої інстанції цю обставину не з`ясував, чим допустив неповноту , яка відповідно до закону може бути усунута під час апеляційного розгляду справи, виходячи з наступного.
В Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
За змістом норм ЦПК України щодо доказування, суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи. 
Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо, тому висновок суду першої інстанції про те, що позивач не довів факту домовленості сторін щодо розміру відсотків за користування кредитом не можна вважати законним та обґрунтованим. 
З вказаних вище підстав відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України, апеляційним судом була досліджена додана до апеляційної скарги довідка про умови кредитування, підписана відповідачкою (а.с.69,70). 
       Вказана довідка свідчить про те, що сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 2,5% щомісячно, або 30% річних. 
З розрахунку заборгованості убачається (відображено в графі 6 розрахунку), що саме така ставка застосовувалась банком до 31 серпня 2014 року. З 01 вересня 2014 року банк застосував ставки 34,80%, 43,20 %, яка з позичальницею не погоджувалась (а.с.7-8).
       У зв`язку з цим задоволення позову про стягнення відсотків за користування кредитом у повному обсязі не відповідає погодженим сторонами умовам кредитного договору.
За узгодженою відсотковою ставкою 30% річних розмір заборгованості по відсотках за користування кредитом згідно розрахунку заборгованості, становить 6903,60 грн., що визнається представником позивача в письмових поясненнях.
Отже, доводи апеляційної скарги частково приймаються до уваги судом апеляційної інстанції.
Разом з тим апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову про стягнення пені і комісії, оскільки, хоча в позовній заяві зазначено про нарахування пені і комісії у розмірі 2374,06 грн., проте така позовна вимога не була заявлена.
Таким чином, суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції не у повній мірі відповідає вимогам законності та обґрунтованості. 
Відповідно до ч.2, ч.5 ст.263  ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Судові витрати підлягають відшкодуванню, виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог, відповідно до п.3 ч.1 ст.141 ст. ЦПК України.
У зв`язку із зміною рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає зміні рішення суду також в частині відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог, які складають 11% від 1921 грн.
В такій самій пропорції підлягають відшкодуванню позивачу судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 11% від 2881,50 грн.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 388, 389, 390, 391 ЦПК України, 

постановив:
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 06 веесня 2019 року змінити.
Скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитом станом на 30 грудня 2017 року у розмірі 117989,56 гривень .
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер  облікової картки платника податків:  НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 )  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором від 26 січня 2011 року без номеру по процентам за користування кредитом за період з 26 січня 2011 року по 30 грудня 2017 року у розмірі 6903,60 гривень.
Змінити рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судового збору у розмірі 111,80 гривень - збільшити розмір судового збору до 211,31 гривень. 
В іншій оскаржуваній частині рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 06 веесня 2019 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) у відшкодування витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги 316,97 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 17 січня 2020 року.

       Головуючий:                                                                        Н.М.Авалян 

       Судді:                                                                                І.О.Дронська 

                                                                                       Ю.В.Єрмаков