Справа № 346/4654/19 
Провадження № 33/4808/53/20 
Категорія ч.. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А

16 січня 2020 року                                                                м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  та із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.11.2019 року, якою ОСОБА_1  визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за  ч. 1 ст. 130  КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.11.2019 року ОСОБА_1  визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за  ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 25-26).
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на її оскарження. В обґрунтування причини пропуску строку апелянт послався на те, що справу було розглянуто у його відсутність, незважаючи на його письмове повідомлення суду про неможливість явки за станом здоров`я. Постанову суду він не отримував, про зміст судового рішення дізнався лише після укладення договору із захисником та ознайомлення останнім із матеріалами справи.
Перевіривши матеріали справи, врахувавши доводи, що викладені в апеляційній скарзі в частині щодо поновлення строку, вважаю, що у поновленні строку на апеляційне оскарження належить відмовити, апеляційну скаргу - повернути апелянту з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою. В той час як, апеляційна скарга, яка подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.
Як вбачається з апеляційної скарги, в причиною пропуску строку апелянт зазначив несвоєчасне отримання ним копії постанови судді, в той же час, не конкретизував чіткої дати, коли йому стало про це відомо (а.п. 37). 
З матеріалів провадження вбачається, й це не заперечує апелянт, що йому було відомо про те, що справа перебуває на розгляді в суді, про що свідчать його заяви про перенесення судових засідань, призначених на 15.10.2019 року та на 14.11.2019 року (а.п. 19, 23). 
З супровідного листа суду вбачається, що 18.11.2019 року за №3346/4654/19 вих-3/346/2132/19 ОСОБА_1 було направлено копію постанови суду, за адресою, аналогічної тій, що зазначена апелянтом в апеляційній скарзі, а саме: вул. Івасюка, 16, с.Коршів Коломийського району Івано-Франківської АДРЕСА_1 (а.п. 27).
10.12.2019 року захисник Зоренко О.В., що діє в інтересах апелянта, ознайомився з матеріалами провадження, зокрема й з прийнятим судом рішенням (а.п. 31).
Копія апеляційної скарги, відповідно до поштового конверту, надійшла до суду 28.12.2019 року (а.п. 39), тобто з пропуском передбаченого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження 
Таким чином, доходжу висновку про те, що зазначені апелянтом обставини пропуску строку неможливо визнати поважними та такими, які перешкоджали йому своєчасно подати скаргу.
Норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625), так і судова практика Європейського суду з прав людини.
Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.
В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови судді без поважних причин, а тому в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала – ОСОБА_1 .
При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги, не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.11.2019 року.
Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту - ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        В.В. Повзло