ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 січня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 739/1123/19
Головуючий у першій інстанції - Іващенко А. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/198/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді  Вінгаль В.М.,
суддів:  Губар В.С., Кузюри Л.В.,

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», 
відповідач: ОСОБА_1 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізінгу,

прізвище судді: Іващенко А.І.; місце ухвалення рішення: м. Новгород-Сіверський,
дата складання повного тексту рішення: 21 жовтня 2019 року, 

                                     УСТАНОВИВ:

У липні 2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором фінансового лізингу №SUH2A@02004277 від 11.05.2012 року у розмірі 24744,89 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.05.2012 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу, за яким відповідач отримав від банку у платне користування автомобіль марки Daewoo, модель Nexia 1.5, 2008 року випуску, тип Т3: Седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, в строки та в розмірах, передбачених умовами договору.      
30.09.2014 року відповідач повернув предмет лізингу позивачу.        Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором фінансового лізингу, внаслідок чого станом на 27.02.2019 року виникла заборгованість у відповідача перед позивачем за фактичний строк користування предметом лізингу у розмірі 24744,89 грн., яка складається з: 4889,25 грн. заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу; 2256,55 грн. заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 17599.09 грн. заборгованості з пені.              
Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду про нікчемність укладеного договору у зв`язку з недотриманням сторонами нотаріальної форми договору (недотримання вимог ч.2 ст.799 ЦК України) є помилковим та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України «Про фінансовий лізинг» (ч.2 ст.806 ЦК України, ч.1 ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг» та не передбачають обов`язкову нотаріальну форму договору фінансового лізингу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для стягнення платежів за нікчемним договором. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне. 

У справі встановлено, що 11 травня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу шляхом заповнення заяви про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу. За умовами договору банк передав ОСОБА_1 в лізинг (користування) автомобіль марки Daewoo, модель Nexia 1.5,, 2008 року випуску, тип Т3: Седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а ОСОБА_1 зобов`язувався за користування автомобілем сплачувати щомісячні платежі згідно з визначеним графіком платежів. Договір фінансового лізингу передбачав право ОСОБА_1 отримати автомобіль у власність за умови повної сплати його вартості та інших витрат.   
30.09.2014 року відповідно до акту повернення предмета лізингу ОСОБА_1 повернув позивачу предмет лізингу - автомобіль марки Daewoo, модель Nexia 1.5,, 2008 року випуску, тип Т3: Седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .      
У листі АТ КБ «ПриватБанк» від 05.02.2019 року, адресованого ОСОБА_1 , позивач вимагав від відповідача сплатити заборгованість, яка станом на 05.02.2019 року складає 24509,08 грн.        

Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «Приватбанк», відповідач має заборгованість за договором фінансового лізингу №SUH2A@02004277 від 11.05.2012 року, яка станом на 27.02.2019 року становить 24744,89 грн та складається із:
-4889,25 грн заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу; 
-2256,55 грн заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 
-17599.09 грн заборгованості з пені.                                                                        
Згідно із ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Ураховуючи аналіз норм чинного цивільного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, про що свідчить зміст договору та правила статті 628 ЦК України.
За імперативними положеннями статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається в письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за нікчемним договором фінансового лізингу у зв`язку із недотриманням сторонами вимог законодавства щодо його нотаріального посвідчення.

Доводи заявника про те, що договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню є безпідставними та спростовуються установленими чинним законодавством вимогами щодо форми договору фінансового лізингу, зокрема, ст.ст  628, 799, 806 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому,  відповідно до ст.375 ЦПК України, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Голова судового засідання   
                                             
Судді