Постанова
Іменем України
 
26 лютого 2020 року
м. Київ 
справа № 369/7966/16-ц
провадження № 61 -40829св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. 0., Дундар І. 0. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства,
третя особа - генеральний директор Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства Пономарьов Юрій Олександрович, 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства на постанову апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Гуля В. В., Верланова  С. М., Іванової І. В.,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства Києво-Святошинського виробничого управління житлово- комунального господарства, третя особа - генеральний директор Києво- Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства Пономарьов Юрій Олександрович, про поновлення на роботі, виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Позов мотивований тим, що він працював у відповідача на посаді менеджера. 24 травня 2016 року було призначено нового генерального директора Комунального підприємства «Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства» - Пономарьова Юрія Олександровича. З 02 червня по 29 липня 2016 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листом непрацездатності.
Після виходу з лікарняного 01 серпня 2016 року, до робочого місця на територію Комунального підприємства позивача не допустили та в усному порядку працівники підприємства повідомили, що його звільнено за прогул.
Щодо не допуску позивача на робоче місце, працівники підприємства повідомили, що це наказ генерального директора.
08 серпня 2016 року при повторній спробі потрапити на робоче місце, позивачу знову було відмовлено в пропуску на територію підприємства.
З метою врегулювання конфлікту, а також отримання документального підтвердження слів інших працівників про звільнення, було викликано наряд поліції.
Згодом з`ясувалось, що наказом № 88-к від 01 серпня 2016 року новим генеральним директором підприємства позивача було звільнено з посади менеджера цього підприємства за прогул 25 травня 2016 року та 26 травня 2016 року (пункт 4 статті 40 КЗпП України), який позивач вважає незаконним.
Позивач вважає, що відповідач позбавив його гарантованого Конституцією України права- на працю. Вказані незаконні дії призвели до моральних переживань позивача, який втратив душевний спокій, постійно перебував у роздратованому стані, не мав засобів для забезпечення належного рівня життя собі та своїм близьким. Всі зазначені моральні страждання, які нанесені позивачу незаконними діями відповідача, можуть негативно відобразитись на його здоров`ї.
Крім цього, звільнення позивача за вищевикладених обставин підриває його авторитет між колегами, а також безпідставно ставить під сумнів його сумлінність та відповідальність як працівника.
На підставі вищевказаного просив суд поновити його на посаді менеджера Комунального підприємства Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства.
Стягнути з Комунального підприємства Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі, яка буде визначена на момент винесення рішення у справі.
Зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що видання відповідачем 01 серпня 2016 року наказу про звільнення на роботі не спростовано позивачем належними та допустимими доказами.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2017 року скасовано та прийнято постанову.
Позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 на посаді менеджера КП «Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства». Зобов`язано КП «Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства» відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_2 в розмірі 5 000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що при звільненні позивача, відповідачем порушено норми частини першої статті 43 КЗпП України, а суд першої інстанції не надав оцінки постанові Президії профспілки житлово- комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення № 5 від 11 червня 2016 року «Про реєстрацію профспілкової організації Києво-Святошинського виробничого управління ЖКГ».
Також не звернув увагу, що був порушений порядок звільнення працівника щодо запитання від порушника дисципліни письмових пояснень.
Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі
У липні 2018 року Києво-Святошинське виробниче управління житлово- комунального господарства засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить постанову апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції порушивши норми матеріального права, обмежився лише заявою громадянина ОСОБА_4  (який є зацікавленою особою, так як звернувся з тотожнім позовом справа №369/7967/16-ц) про те, що згода не надавалась. Однак, суд мав отримати рішення профспілки про мотивовану відмову або згоду на звільнення позивача.
Позиція інших учасників справи
Відзив від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2019 року поновлено Києво- Святошинському виробничому управлінню житлово-комунального господарства строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року, відкрито касаційне провадження уданій справі, витребувано цивільна справа із суду першої інстанції.
У липні 2019 року матеріали цивільної справи № 369/7066/16-ц надійшли до Верховного Суду та 17 липня 2019 року передані судді-доповідачу Дундар І. О.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відмову від позову.
Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі.
Судом установлено, що наказом № 88-к від 01 серпня 2016 року було звільнено ОСОБА_2 , з посади менеджера за прогул 25 травня 2016 року та 26 травня 2016 року (пункт 4 стаття 40 КЗпП України) 01 серпня 2016 року. Виплачено грошову компенсацію за невикористані 6 календарних днів щорічної відпустки за період роботи з 14 квітня 2016 року по 13 квітня 2017 року.
Підставою наказу про звільнення стали акт від 25 травня 2016 року № 04/05 та акт від 26 травня 2016 року № 04/1/05.
Позивач ОСОБА_2 є членом первинної профспілкової організації КП «Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства», що була створена відповідними засновницькими зборами 10 травня 2016 року.
На підставі цього рішення первинна профспілкова організація КП «Києво- Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства» була взята на профспілковий та фінансовий облік у Київській обласній організації профспілки працівників ЖКГ, МП, ПОН відповідно до постанови Президії профспілки житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення № 5 від 11 червня 2016 року.
Позивач був присутнім на засновницьких зборах первинної профспілкової організації 10 травня 2016 року, писав заяву про прийняття до профспілки, тому став членом цієї організації.
На запит апеляційного суду первинна профспілкова організація Києво- Святошинського' виробничого управління ЖКГ повідомила, що згоди на розірвання трудового договору між сторонами не надавала.
Відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.
Аналогічні положення містяться і у частині шостій статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Апеляційним судом встановлено, що позивач є членом первинної профспілкової організації КП «Києво-Святошинське виробниче управління житлово- комунального господарства», що була створена відповідними засновницькими зборами 10 травня 2016 року.
На підставі цього рішення первинна профспілкова організація КП «Києво- Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства» була взята на профспілковий та фінансовий облік у Київській обласній організації профспілки працівників ЖКГ, МП, ПОН відповідно до постанови Президії профспілки житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення №5 від 11 червня 2016 року.
З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2017 року судом апеляційної інстанції було направлено лист на адресу первинної профспілкової організації Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства, в якому просить надати рішення первинної профспілкової організації Києво-Святошинського виробничого управління житлово- комунального господарства щодо надання згоди на розірвання трудового договору між ОСОБА_2 та комунальним підприємством Києво- Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства.
У грудні 2017 року на адресу суду апеляційної інстанції подана заява голови первинної профспілкової організації Новікова 0 . В. про те, що первинна профспілкової організації Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства не надавала згоди генеральному директору на розірвання трудового договору між ОСОБА_2 та комунальним підприємством Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства.
Отже, судом не з`ясовано чи було дотримання порядок надання згоди профспілкової організації (комітету) на розірвання трудового договору з позивачем, чи мало місце обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником на адресу профспілкової організації, чи був повідомлений ОСОБА_2 про проведення засідання профспілкового комітету, чи був він присутній на засіданні, чи мав змогу надати свої пояснення та заперечення, чи надавалась згода профспілкової організації на звільнення конкретно відносно позивача.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16 (провадження № 61- 30894сво18) зазначено, що «як при звільненні члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (стаття 43 КЗпП України), так і при звільненні члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (стаття 252 КЗпП) суд має зупинити провадження по справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення. Відсутність такого рішення під час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору».
Отже, у разі встановлення того, що звільнення відбулось без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, суд має зупинити провадження по справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення.
Суд апеляційної інстанції на зазначені норми матеріального права уваги не звернув, не врахував, що при виявленні в суді факту звільнення працівника без згоди профспілкової організації суд не вправі поновити працівника на роботі, якщо немає інших порушень трудового законодавства, які дають підстави на його поновлення на роботі. 
 
Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 411 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Києво-Святошинського виробничого управління житлово- комунального господарства задовольнити.
Постанову апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року скасувати.
Передати справу № 369/7966/16-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий Судді	В. І. Крат Н. О. Антоненко  І. О. Дундар Є. В. Краснощоков М. М. Русинчук