ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                   судді-доповідача          Кузьменка В. В.,
                                   суддів             Василенка Я. М., Шурка О. І., 
за участю секретаря  Кірієнко Н. Є.,
                                                            
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Бровари Броварської міської ради м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області, Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, відділу у м. Броварах міського управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Комунального підприємства Броварської міської ради «Бровари-Землеустрій», ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, зобов`язання скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019, - 
В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до міського голови м. Бровари Броварської міської ради м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області, Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, відділу у м. Броварах міського управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи Комунальне підприємство Броварської міської ради «Бровари-Землеустрій», ОСОБА_2 , у якому просить суд:
1) визнати протиправними дії міського голови м. Бровари Сапожко Ігоря Васильвича, Броварської міської ради, Київської області, щодо надання умисно недостовірної інформації, що Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, не було погодження 22.03.2018 року, проекту землеустрою ОСОБА_2 , щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210600000:01:057:0056, через надання неповної назви земельної ділянки, з метою перешкодити позивачу в оскарженні протиправних дій;
2) зобов`язати міського голови м. Бровари Сапожко Ігоря Васильвича, Броварської міської ради, Київської області, вказати, що Управлінням містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, було погодження 22.03.2018 року, проект землеустрою ОСОБА_2 , щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210600000:01:057:0056, через надання неповної назви земельної ділянки, та відповідно вказати в усіх рішеннях Броварської міської ради, що земельної ділянки в м. Бровари, АДРЕСА_1 кадастровий номер 3210600000:01:057:0056, є земельною ділянкою в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210600000:01:057:0056.
3) визнати неправомірними дії Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, щодо погодження 22.03.2018 року, проекту землеустрою ОСОБА_2 , щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210600000:01:057:0056.
4) зобов`язати Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, скасувати погодження проекту землеустрою ОСОБА_2 , від 22.03.2018 року, щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210600000:01:057:0056.
5) визнати неправомірними дії Відділу Міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Дердгеокадастру у Київській області, щодо реєстрації земельної ділянки в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210600000:01:057:0056 за ОСОБА_2 
6) зобов`язати Відділ Міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Дердгеокадастру у Київській області, скасувати реєстрацію земельної ділянки в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210600000:01:057:0056 за ОСОБА_2 
7) зобов`язати Відділ Міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Дердгеокадастру у Київській області, зареєструвати земельну ділянку в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 
8) визнати протиправними дії Броварської міської ради від 21.06.2018 року, щодо затвердження проекту землеустрою, щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210600000:01:057:0056 за ОСОБА_2 , який було затверджено під адресом АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210600000:01:057:0056 за ОСОБА_2 
9) зобов`язати Броварську міську раду скасувати рішення від 21.06.2018 року, щодо затвердження проекту землеустрою, щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210600000:01:057:0056 за ОСОБА_2 , який було затверджено під адресом АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210600000:01:057:0056 за ОСОБА_2 
10) зобов`язати Броварську міську раду затвердити проект землеустрою, ОСОБА_1 щодо земельної ділянки в  
АДРЕСА_1 11 ) визнати протиправними дії Комунального підприємства Броварської міської ради «Бровари- землеустрій», щодо несвоєчасного виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_1 , згідно договору №423-фо-пз-17, та неповідомлення ОСОБА_1 про те, що земельна ділянка в АДРЕСА_1 , станом на 02.05.2018 року зареєстрована за іншою особою.
12) визнати протиправними дії Броварської міської ради, щодо умисного надання позивачу недостовірної інформації в відповіді від 27.06.2018 року, та в відповіді від 30.07.2018 року.
13) зобов`язати Броварську міську раду надати до суду та позивачу достовірну інформацію, якої позивач не отримав в відповіді від 27.06.2018 року, та в відповіді від 30.07.2018 року.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 повернуто позовну заяву на підставі пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 28.02.2019.
Позивачем неодноразово заявлялися відводи головуючому судді та колегії суддів, які визнано необґрунтованими, у зв`язку з чим провадження у справі неодноразово зупинялося.
В судовому засіданні 14.01.2020 з`явився позивач та представник міського голови м. Бровари Броварської міської ради м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області. Інші учасники будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників відповідачів, які не з`явилися. 
Під час розгляду справи, за порушення порядку під час судового засідання та  невиконання розпоряджень головуючого судді до позивача застосовано захід процесуального примусу відповідно до ч. 1 ст. 146 КАС України у вигляді попередження та в подальшому за повторне вчинення таких дій - видалено із зали судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи,  доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (частина 1 статті 5 КАС України).
За змістом   ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Частиною 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що позивач, серед іншого, просить визнати неправомірними дії Міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3210600000:01:057:0056 за ОСОБА_2 та просить скасувати вказану державну реєстрацію та зареєструвати земельну ділянку за позивачем.
Крім того, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Броварської міської ради від 21.06.2018 яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером 3210600000:01:057:0056 за ОСОБА_2 та зобов`язати Броварську міську раду надати аналогічне погодження позивачу.
Позивач зазначає, що ОСОБА_2 не міг отримати спірну земельну ділянку у власність, оскільки позивач раніше отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою, відтак вказана  земельна ділянка повинна бути відведена у власність позивачу.
Тобто, позивач вказує на порушенням своїх прав на отримання у володіння земельну ділянку з кадастровим номером 3210600000:01:057:0056, що свідчить про приватно-правову природу спору.
Не можна вважати публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, хоч у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели дії суб`єктів владних повноважень.
Судом першої інстанції доцільно зазначено позицію підтриману Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі №2а-3100/11/2170 (К/9901/4856/18), відповідно до якої у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття  фізичною чи юридичною особою земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.
Також у позові позивач просить визнати протиправними дії Комунального підприємства Броварської міської ради «Бровари-землеустрій» щодо несвоєчасного виготовлення проекту землеустрою на підставі договору №423-фо-пз-17 та неповідомлення позивача про те, що спірна земельна ділянка станом на 02.05.2018 року зареєстрована за іншою особою.
Однак, КП Броварської міської ради «Бровари-землеустрій», як виконавець за договором №423-фо-пз-17, не є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та у відносинах, пов`язаних з виконанням зазначеного договору, не реалізує жодних публічно-владних управлінських функцій.
Позовні вимоги, викладені у пунктах 1, 2, 12, 13 стосуються порядку розгляду та змісту звернень позивача, поданих у порядку, визначеному у Законах України «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
В свою чергу, ч. 4 ст. 172 КАС України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Аналогічне правило викладене в ч. 6 ст. 21 КАС України, згідно якої не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання заявлені у позові не підлягають вирішенню одночасно та позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання позивачем в одне провадження позовних вимог, які за правилами належить розглядати в порядку різного судочинства.
Такий підхід щодо неможливості об`єднання позовних вимоги, що належить розглядати за правилами різної юрисдикції, спрямований головним чином на забезпечення дотримання принципу ефективного захисту порушеного права особи судом встановленим законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 172 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
В даному випадку, роз`єднання позовних вимог з їх подальшим розглядом судом першої інстанції колегія суддів, з огляду на зміст та юридичну природу обставин, описаних у позовній заяві, вважає недоцільним, отже, підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу відсутні.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на положення ч. 8 ст. 169 КАС України, відповідно до якого, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
З огляду на наведене, відносно даного спору із заявленими в такому вигляді позовними вимогами адміністративний суд не може вважатись «судом, установленим законом», у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Отже, під час апеляційного розгляду справи, колегією суддів установлено, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, повернувши позовну заяву на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги кожен аргумент учасника процесу, та те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Бровари Броварської міської ради м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області, Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, відділу у м. Броварах міського управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Комунального підприємства Броварської міської ради «Бровари-Землеустрій», ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, зобов`язання скасувати державну реєстрацію земельної ділянки  - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                       В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

                                                                                                    О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 17.01.2020