ПОСТАНОВА
Іменем України

19 лютого 2020 року 
Київ
справа №805/3817/17-а
провадження №К/9901/46829/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.
розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання незаконними дій, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Шувалової Т. О., суддів: Голубової Л. Б., Смагар С. В., та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Компанієць І. Д., суддів: Василенко Л. А., Казначеєва Е. Г.
І. Суть спору
1. У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просила:
1.1. визнати незаконними дії Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України щодо застосування до ОСОБА_1 при проведенні кваліфікаційного іспиту приватного виконавця 23 жовтня 2017 року наказу Міністерства юстиції України від 18 вересня 2017 року № 2905/5 "Про внесення змін до Порядку допуску до професії приватного виконавця", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 вересня 2017 року за №1143/31011 (далі - Порядок);
1.2. визнати незаконним та скасувати рішення Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України, оформлене протоколом від 23 жовтня 2017 року № 29, в частині нескладення ОСОБА_1 кваліфікаційного іспиту приватного виконавця та відмови у видачі посвідчення приватного виконавця ОСОБА_1 ;
1.3. зобов`язати Тимчасову кваліфікаційну комісію приватних виконавців Міністерства юстиції України прийняти рішення відносно ОСОБА_1 про видачу Міністерством юстиції України посвідчення приватного виконавця як особі, яка склала кваліфікаційний іспит;
1.4. зобов`язати Тимчасову кваліфікаційну комісію приватних виконавців Міністерства юстиції України надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
2. В обґрунтування позову зазначає, що у лютому 2017 року на сайті Міністерства юстиції України було опубліковано перелік тестових питань теоретичної частини для складання кваліфікаційного іспиту осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця. Ознайомившись з умовами допуску до професії приватного виконавця, тестовими питаннями для складання кваліфікаційного іспиту, позивач вирішила пройти навчання та скласти кваліфікаційний іспит приватного виконавця.
2.1. Однак, позивач стверджує, що Тимчасова кваліфікаційна комісія приватних виконавців Міністерства юстиції України, у порушення норм Конституції України розповсюдила на позивача дію нової редакції Порядку допуску до професії приватного виконавця на правовідносини, які виникли до набрання чинності останньої редакції Порядку.
2.2. Наголошує, що вона як і інші кандидати пройшла навчання, стажування та склала іспит, в якому набрала загальну кількість балів - 80,71 і за старою редакцію Порядку, особам, які набрали не менше 70 балів, Тимчасова кваліфікаційна комісія приватних виконавців приймала рішення про видачу посвідчення приватного виконавця. Внесені наказом Міністерства юстиції України від 18 вересня 2017 року № 2905/5 зміни до розділу V Порядку допуску до професії приватного виконавця погіршили умови допуску до професії приватного виконавця і не повинні були застосовуватись до позивача, оскільки вона як і інші кандидати, пройшла навчання, стажування, була допущена до складання кваліфікаційного іспиту і повинна була складати іспит за попередньої редакцією Порядку.
2.3. Вважаючи дії відповідачів щодо застосування до ОСОБА_1 при проведенні кваліфікаційного іспиту приватного виконавця 23 жовтня 2017 року наказу Міністерства юстиції України від 18 вересня 2017 року № 2905/5 "Про внесення змін до Порядку допуску до професії приватного виконавця", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 вересня 2017 року за №1143/31011, неправомірними, ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про зобов`язання прийняти рішення відносно неї про видачу Міністерством юстиції України посвідчення приватного виконавця як особі, яка склала кваліфікаційний іспит.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України від 06 травня 2017 року НОМЕР_1 пройшла навчання на навчальних курсах з отримання знань у сфері примусового виконання судових рішень і рішень інших органів відповідно до Порядку допуску до професій приватного виконавця затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25 жовтня 2016 року № 3053/5.
4. Також, позивач пройшла стажування у сфері примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, як особа, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, про що свідчить свідоцтво про проходження стажування видане за підписом директора Департаменту державної виконавчої служби Поліщук Д. В. від 03 серпня 2017 року № 51.
5. Листом секретаря Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України Кирик А. О. від 13 вересня 2017 року № 25871-0-3317 позивача повідомлено про надання допуску до складання кваліфікаційного іспиту приватних виконавців, який був призначений на 10:00 год. 23 жовтня 2017 року.
6. Відповідно до протоколу засідання Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України від 23 жовтня 2017 року №29 прийнято рішення про нескладення кваліфікаційного іспиту ОСОБА_1 та рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у видачі посвідчення приватного виконавця.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
7. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року, в позові відмовлено.
8. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні 23 жовтня 2017 року кваліфікаційного іспиту Тимчасова кваліфікаційна комісія приватних виконавців Міністерства юстиції України діяла у межах наданих їй повноважень та у відповідності з діючими нормами Порядку, а відтак рішення Комісії в частині затвердження результатів кваліфікаційного іспиту відносно ОСОБА_1 та в частині відмови у видачі позивачу посвідчення приватного виконавця є правомірним. 
9. Зазначена позиція була підтримана і Донецьким апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.
IV. Касаційне оскарження 
10. Позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
11. В обґрунтування касаційної скарги вказує на помилковість висновків судів попередніх інстанцій, оскільки позивач як кандидат у приватні виконавці складала кваліфікаційний іспит 23 жовтня 2017 року за новою редакцією Порядку від 18 вересня 2017 року, що суперечить Конституції України, адже нормативні акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
11.1. Вказує, що судами не надано оцінки аргументам позивача, а саме чому до спірних правовідносин, пов`язаних із допуском до професії приватного виконавця, які виникли до внесення змін до Порядку допуску до професії приватного виконавця від 18 вересня 2017 року, застосовано норми цього Порядку саме в редакції від 18 вересня 2017 року. Разом з цим судами не аргументовано мотивів незастосування статті 58 Конституції України, на яку посилалась позивач. 
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
12. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
13. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ"
14. За правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
15. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
16. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
17. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
18. Відповідно до статті 17 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII) державне регулювання діяльності приватного виконавця покладено на Міністерство юстиції України.
19. Частиною першою статті 17 Закону № 1403-VIII Міністерство юстиції України зокрема:
1) формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень;
2) забезпечує підготовку приватних виконавців та підвищення їхньої кваліфікації, для чого визначає:
порядок проходження навчання та стажування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця;
перелік документів, які подаються Кваліфікаційній комісії приватних виконавців особою, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, для підтвердження відповідності цієї особи вимогам, встановленим частинами першою та другою статті 18 цього Закону;
порядок допуску таких осіб до складання кваліфікаційного іспиту;
порядок складання кваліфікаційного іспиту;
порядок підвищення кваліфікації приватними виконавцями;
3) видає посвідчення приватного виконавця;
4) визначає вимоги до офіса приватного виконавця та інше.
5) забезпечує діяльність Кваліфікаційної комісії приватних виконавців та Дисциплінарної комісії приватних виконавців; Державне регулювання діяльності приватного виконавця.
20. Відповідно до пункту 10 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №228, Міністерство юстиції України у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.
Накази Мін`юсту, видані у межах повноважень, передбачених законом, обов`язкові для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами.
21. Згідно зі статтею 19 Закону № 1403-VIII для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, та вирішення питання щодо надання права на здійснення діяльності приватного виконавця при Міністерстві юстиції України утворюється Кваліфікаційна комісія приватних виконавців (далі - Кваліфікаційна комісія). Положення про Кваліфікаційну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України.
22. Пунктом 2 Положення про Тимчасову кваліфікаційну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2430/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за № 1123/29253, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, визначалось, що у своїй діяльності тимчасова кваліфікаційна комісія керується Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, цим Положенням, а також наказами Мін`юсту.
23. Відповідно до пункту 13 Розділу V Порядку, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, автоматизоване анонімне тестування складається з теоретичної частини, ситуаційних завдань та практичного завдання і проводиться одночасно для всіх осіб, допущених до іспиту.
24. Згідно з абзацом 6 пункту 14 Розділу V Порядку, теоретична частина вважається виконаною, якщо набрано не менше тридцяти п`яти балів. У цьому випадку особа автоматично допускається Системою тестування до виконання ситуаційних завдань.
25. Абзацом 6 пункту 15 Розділу V Порядку обумовлено, що ситуаційні завдання вважаються виконаними, якщо за результатами їх виконання набрано не менше двадцяти балів. У цьому випадку особа автоматично допускається Системою тестування до виконання практичного завдання.
26. Відповідно до абзацу 21 пункту 17 Розділу V Порядку, практичне завдання вважається виконаним, якщо за результатами його виконання набрано не менше п`ятнадцяти балів.
27. Приписами пункту 20 Розділу V Порядку визначено, що кваліфікаційна комісія на підставі результатів складеного іспиту приймає рішення, що затверджується протоколом за результатами складання кваліфікаційного іспиту.
28. Абзацом 2 пункту 21 Розділу V Порядку, визначено, що кваліфікаційний іспит вважається складеним, якщо особою набрано прохідний бал за кожним тестовим завданням.
29. Відповідно до пункту 1 Розділу VI Порядку, посвідчення приватного виконавця видається особі, яка успішно склала кваліфікаційний іспит.
VI. Позиція Верховного Суду
30. З аналізу статті 17 Закону № 1403-VIII вбачається, що порядок складання кваліфікаційного іспиту визначається Міністерством юстиції України.
31. При цьому, як свідчить стаття 19 наведеного Закону, для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, та вирішення питання щодо надання права на здійснення діяльності приватного виконавця при Міністерстві юстиції України утворюється Кваліфікаційна комісія, а Положення про неї затверджується Міністерством юстиції України.
32. Накази ж Міністерства юстиції України є обов`язковими для виконання Тимчасовою кваліфікаційною комісією приватних виконавців відповідно до приписів пункту 2 Положення про Тимчасову кваліфікаційну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2430/5.
33. Слід зазначити, що пунктом 3 наказу Міністерства юстиції України від 18 вересня 2017 року № 2905/5 передбачено, що він набирає чинності з дня його офіційного опублікування.
34. Приймаючи до уваги, що наведений наказ був опублікований 22 вересня 2017 року у № 74 Офіційного віснику України, наказ Міністерства юстиції України від 18 вересня 2017 року № 2905/5, яким були внесені зміни до Порядку, був обов`язковим для застосування у своїй діяльності Тимчасовою кваліфікаційною комісією приватних виконавців Міністерства юстиції України, з часу набрання ним чинності.
35. Як встановлено судами, кваліфікаційний іспит приватних виконавців, в якому приймала участь ОСОБА_1 був проведений 23 жовтня 2017 року. На час його проведення Тимчасова кваліфікаційна комісія приватних виконавців Міністерства юстиції України керувалась діючими приписами Порядку, в редакції станом на 22 вересня 2017 року, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 18 вересня 2017 року № 2905/5, що свідчить про правомірність застосування його норм під час проведення кваліфікаційного іспиту.
36. Слід зазначити, що ОСОБА_1 не набрала необхідну кількість балів за результатами іспиту і ця обставина останньою не заперечується.
37. Доводи позивача з приводу погіршення умов допуску до професії приватного виконавця наказом Міністерства юстиції України від 18 вересня 2017 року № 2905/5 є необґрунтованими, оскільки право змінювати умови проведення, порядок складання кваліфікаційного іспиту приватних виконавців, крім того порядок оцінювання результатів цього іспиту є дискреційними повноваженнями Міністерства юстиції України, наданими йому Законом України № 1403-VIII.
38. Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року у справі № 1-рп/99, на яке посилається позивач, дійшов висновку, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
39. У даній правовій ситуації, автоматизоване анонімне тестування ОСОБА_1 проводилось під час дії нової редакції Порядку, а отже у Кваліфікаційної комісії були відсутні правові підстави для застосування попередньої редакції Порядку.
40. Той факт, що позивача було допущено до складання кваліфікаційного іспиту 11 вересня 2017 року, а наказ Міністерства юстиції України від 18 вересня 2017 року № 2905/5 набув чинності 22 вересня 2017 року не може бути підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень.
41. Позивач був заздалегідь обізнаний зі змінами, що відбулися у процедурі допуску до професії приватного виконавця та фактично погодився із новими правилами складання кваліфікаційного іспиту, прийнявши рішення пройти автоматизоване анонімне тестування.
42. Таким чином Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що рішення, оформлене протоколом від 23 жовтня 2017 року № 29, в частині затвердження результатів кваліфікаційного іспиту відносно ОСОБА_1 та в частині відмови у видачі посвідчення приватного виконавця ОСОБА_1 , прийнято Тимчасовою кваліфікаційною комісією приватних виконавців Міністерства юстиції України у межах повноважень та у спосіб, передбачений Порядком. 
43. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
44. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
45. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
46. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.          Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    В. М. Бевзенко
                                                                                                                        Н. А. Данилевич